123 
Steenkulsfyhrene er derimod formodentligen en senere Op-< 
findeise, som forst er bleven brugt her i Norden, hvilket sand- 
synligvis rnaae tilskrives, ikke ailene den Omstændighed at Olien 
var her kostbarere , men ogsaa den at Lampefyhret fordrer nød- 
vendig et Taarns Bygning med en stor Lygte paa» Oppasningen. 
af et saadant Fyhr var til de Tider ventelig ogsaa mere vanske- 
lig eller i det mindste meer fremmed; man fandt derfor lettere 
p3a, blot at giore en svær jernkurv , som man kunde hensætte paa 
Jorden eller Bierget, hvor man ville have et Fyhr, og ved ar 
kaste Steenkul i Kurven, kunne man antænde et Baal elier Blus- 
Ild, , og var saaledes uden Vidtløftighed færdig med Indretningen, 
Ingen kan nægte at en saadan Ild maatte ved mange Lejligheder, 
giore en langt storré Virkning, end et maadeligt Lampefyhr. 
Imidlertid havde disse Stenkuls - Fyhre , saaledes som de forhen 
vare beskafne, adskillige betydelige Mangier, som har været 
viist i den foregaaende Afhandling, nemlig at saalænge de stod 
i frie Luft, brændte disse Fyhre ustadig, visse Vinde slaae 
Luen ned, de fortære mange Kul, som med Tiderne er bleven 
kostbare, det er skrækkeligt Arbeide for de Fyroppassende idelig 
at kaste Kul i Fyhrkurven , samt bestandig at være udsadte for 
Veirets Ublidhed, i Storm, Regn, Frost og Sneefog, udholde 
dette alle Nætter heele Aaret igiennem ; man tænke sig det i 
vort Klima, og at dette Arbeide er tillige forbunden med meget 
strængt Ansvar samt Straf for Forsommelse; de nye I tid retninger 
med Overbygninger haver betydelig afhiulpen disse Uleiligheder* 
Men at komriTs x tilbage til Lampefyhrene. Disse våre og 
kunde ikke være andet? end Bomulds- Væger som brændte mad 
