i57 
værende, og ved en stor Offerfest paa More, vilde Alniueo. med 
Magt tvinge Hakon Adatsteen til at spise Hesrekiod g), hvilket 
synes at vise at de ansaae dette for en nddvendig Betingelse ved 
Deeltagelse i Festen. At de Svenske ligeledes ofrede Heste og 
spiste Kiddet beviser blandt andet det Prædikat af Hestekiddsædere 
som Olaf Tryggveidn gav <iem for Slaget ved Svoldue h) og åi 
Levninger af Hedenskabet længere vedvarede i Sverrig end i det 
ovrige Norden, saa holdt de Svenske og længe ved Hesteofrin- 
ger og Hestekiodsspiisning* Endnu mod Slutningen af det ute 
Aarhundrede afsadte de deres Konge Inge Stmkellsson fordi han vilde 
indfore Christendommen > og sadre hans Svoger Blot sveinn til Konge« 
som strax paa Tinget lod en Hest slagte , , Kiodet spise og Blodet 
smore paa Afgudsbillederne i% Hvorvidt ellers Lageråring k) har; 
Ret i, at Hcstekiod i Sverrig kun blev spiisr ved Ofringer , skal 
siden blive undersogt. At Heste i Danmark ere blevne ofrede 
og Kiodet spiisr, lader sig ikke omtvivle. Vi lære udtrykkelig 
af en Middelalders Skribent Ij at de Danske ved Julefesten ofrede 
g) Heimskr. T. i # p. 14445* $aga Olaft Tryggv* ed, sc. P* L c. XXII* 
p» 21-22* 
h) Saga Olafs Tryggv, ed. sc* P, IL c* 87. p. 286. ed, svee. c. 66\ 
om det grundede eller ugrundede i dette Skieldsord, 3. Erichsen L c, 
p # 140.42* 
*) Hervarar S@ga» ed, hafn. p* 228* 
*) 3vea R« Hist. !♦ D. S» 484* 
/) Ditmarus Merseburgensis in Lei&nhii Ser* Brunsv, T. L p> 
cf> Keirferi Anr» Sepr. 6c Celt, p. 326 i en Afh. de interdicto Carnifi 
eqvinæ usu, hvor han erklærer den almindelige Fordom m@d He 
stekidd for urimelig og ugrunden 
