*59 
Min da de hverken havde Cavallerie eller betydelige øeco- 
nomiske Arbeider at bruge Hesten til, er det hoist begribe- 
ligt, at den hyppigen blev slagtet og spiist r). Naar aitsaa 
s kaffen hed eller Folkets 6'vrige Cultur gi or te den tankelig , have 
smaaligeh sanket de "Gamles Udsagn om enkelte Mænds »Forsøgs 
som i Grunden intet bevise, for deraf at uddrage almindelige Re- 
sultater« Dog forstaar det sig, at dette ikke giælder om heele 
Norden, Danmark bar f, Ex. vist kiendt Agerdyrkning for Norge, 
og i Island er det neppe kommet videre end til blotte Experimen* 
ter. Til at dokumentere denne min individuelle Mening, er 
her ikke Stedet, kun vil jeg, som Beviser der noiere kunde ud- 
fores pege hen paa- Nordens uhyre Skove i gamle Tider, og paa 
Skandinavernes tidlige og idelige Sei lad s og hyppige Udvandringer, 
hvilket alt snarere bebuder en sig ved Jagt, Q vægavl og Fiskerie 
nærende end agerdyrkende Nation. Alligevel maae jeg tilstaae* 
at den storste nulevende skandinaviske Oldkyndige Hr. Justitsraad 
TA'orhcius , har for mig yenskabeligen yttret den modsatte Meeningr, 
og grunder denne blandt andet paa Pytheas's Vidnesbyrd* de man- 
ge gamle nomina locorum her i Norden der ende sig paa <tkr 9 
(Uiierakr, Brunnakr, Thorsakr) og endelig paa Ollets tidlige og 
udbredte Brug her i Norden, der ikke kan tænkes uden Kornavl, 
hvilket sidste Bevis jeg især finder af megen Vigtighed* 
f) Vor ikke at lade Læseren i denne Afhandling savne noget Datum He- 
stekiodspiisningen vedkommende, vil jeg og an fåre et par Fabler«. 
Den forsre er Sorle Stærkes S. (hos Biormr Pag. 5) hvor der tales 
om en Jette som spiste Hestekiod. Den anden er Fortællingen om 
Troldinden Hulda\ hvoraf man seer, at der ved store <5iestebude 
bleve slagtede Heste i Mængde, og at en Foræring af feede He- 
ste blev anseet for meget betydelig. (Skand. Litt. & Skr, 1805* 1 B. 
S. 293, 298, 317)* Saadanne Fabler kan dog undertiden tient 
til at vise Forfatternes Opinioner de monbus majorum* 
