i66 
**req?uunt. ££ Har han lier tænkt paa Hestckiod, bestyrker det 
hvad jeg alt har sagt, at det i Hungersncd er hemmelig bleven 
spiist ««). I Sverrig er engang i forrige Aarhimdrede et Forsog 
giort , paa at bringe Hestekiodsspiisning igien i Gang-, men 
hvorvidt det har havt nogen Fremgang, vsed jeg ikke vv)* 
I Island derimod, hvor haarde Vintre » og deraf folgende 
misligt Fiskcrie og Qvægdod, saa ofte have foraarsaget Hungers- 
nod, er det begribeligt, at Indvaanerne , især de Fattige > nu og- 
da have kunnet fristes til at slagte Heste. Det synes og at 
Vedkommende, især efter Reformationen, have fundet overens- 
stemmende med Menneskeligheds Fordringer, at see igiennera 
Fingre dermed, thi et Lovbud af 1595 xx) forbyder vel Heste- 
kiodsspiisning under Straf af Hudsrrygclse og 3 Mark til de Fat- 
tige , men undtager dog Nodstilfarlde. Derfor gior den island- 
ske Geistligheds Opforsel i det 18de Aarhundreds- ved lignende 
Leilighed, den saae meget mindre Ære, som den viiste langt 
Uliberalere Grundsætninger end deres Forfædre for 200 Aar siden. 
Da der nemlig i Aarene 1753 og 54 var saa skrækkelig en Vin- 
ter paa Nordlandet, at de fleeste Heste dode af Sult, og mange 
uti) At lian ikke ad trykke lig har vildet tale om Hestekiodsspiisning, 
kan forklares deraf, at han riineligviis paa Grund af den raotøis - 
Lovgivning har anseet den for en Vederstyggelighed , thi man veed, 
tø han tildeels paa den Grund fraraaJede at spise Blod og det som 
var qvalt. Pontoppidans Ann. T. IV. p. 564. Zivergu Si;!!, QUrcsk 
S. 301 -2. 
ui) Beckmanns physikal. oekonom. Bihl. XIII. S. 59^. 
' ) citeres i Udg. af nyere is!. Kirknet p. 197. 98. nor. i%? 
