*73 
Uge sunde og Uge gode Oine. Hvad der blot gielder om dets pa- 
thologiske Tilstand, nemlig om den Eenojede og om den, der 
har to Oine af en meget ulige Styrke, skal jeg soge at anbringe 
paa passende Stæder. 
Sporgsmaalet : om Mennesket seer kun med et, eller 
med begge Oine tillige, er ikke nyt. Det findes opkastet og be- 
svaret af mange blant Fortidens Physiologer. Efter al Sand- 
syndlighed er man forst ledet paa det ved at betragte den 
skionne sy metriske Form, hvormed Naturen jhar begavet.de 
samtlige Organer for vore dyriske Functionsr. Det er bekiendt, 
at Hiernen, eller Central- Organet for alle de Fhænomener, der 
karakterisere os som Dyr og som Mennesker, saa og alle dens 
Hielpe- Organer , nemlig alle vore udvortes Sandseredskaber og 
alle vore Muskler for de viikaarlige Bevægelser, ere paa begge 
Sider af Legemet hinanden saa fuldkomment lige i Form og Dan- 
nelse, at Anatomen for at faae en fuldstændig Kundskab om dem, 
kun behover at studere den ene Side eller den halve Deel af Le- 
gemet, De faa Organer for vort dyriske Liv, som ere enkelte* 
afgive ligesom et Forenings baand mellem de dobbelte, og fin- 
des derfor alle uden Undtagelse, og uden at skade Organismens Sy* 
metrie, henlagte i Legemets Middellinie, .~ Kun i Organerne for 
de vegetative Funktioner, som nærmest vaage over Individets Ved- 
ligeholdelse-, bemærker man en kiendelig Mangel paa Syrnetrie* 
eller en comparativ Irregularitet i den udvortes Form. HHn saa paa= 
faldende Symetrie i alle saavel indvortes som udvortes Redskaber for 
vore dyriske FunGioner, er det uden Tvivl, der har ligesom 
paanodet Naturgrandskerne den Idee: at to saadanne Organer, som 
