* 74 
efter deres Form og Leie udgjorde et Par ; stedse maatte harmo- 
• * 
ncre i deres Fun&ioner til giensidig Understøttelse for hinanden* 
Alt hvad Skribenterne, fra Cartesius af indtil Snmmering > 
-have lært om et almindeligt organisk Samlings -Punkt for vor Be- 
vidsthed, og for vore sandselige Fornemmelser, eller- om Siælens 
saakaldte Sæde i denne elier hiin Deel af Hiernetr, lægger tyde- 
lig nok for Dagen, at man til alle Tider har tænkt sig enten 
en enkelt uparret Deel i Middc-llinien af dette Organ, eller og 
en harmonisk Samvirkning af to der s parrede symerriske Dele 
absolut nodvendige Betingelser for Siælens sandselige og vilkaarlig: Yt- 
tringer. Det faldt i det mindste Ingen ind at udpege enten Hiernens 
hciire eller dens venstre Halvkugle (jiemisphcerium) som den vlgtU 
gere? eller at anvise Siæien sk Sæde i een af derte Organs Side- 
Ventricier — - derimod fandt man det ikke urimeligt , .at tillægge 
Kongekiertlen [Glandufa pine alts) , Varois-Broe {Fons Varoli), Hierne- 
Kier nen {Corpus calloswm) ecc*, som uparrede elier enkelte Middel« 
Dele i Hiernen, et saa udmærkende Fortrin. ~ Saaledes er 
da Hiernens regulaire symetriske Form bleven lagt til Grund, 
eller taget i Betragtning ved at opstille alle de forskiellige Hypo- 
theser r man har havt om Siælens Sæde og Indvirkning paa Organ is« 
men. Hvor let var ikke da, ved den Trang til videre Frem- 
skridt, som karakteriserer den menneskelige Aand, Overgangen 
fra Centrat -Organet for al vor Sands eUghed\ Intelltttualuet , og 
Vilkaarliphed, eller fra Hiernen til de den subordinerede Eielpe- 
Organer, de udvortes Sandse -Redskaber? Hvor let især Overgan- 
gen fra Hiernen til Oinene? Og hvor naturligt, at man i sin Nid- 
kiærhed for Videnskaben sqart, eller alt for tidligt, faldt paa at 
