f£2 
des mod den hclre Sid* q, r eller mod den venstre s, f t 
Vi kunne ftlgeligen vilkaarligt stille os i samme Forhold 
til Objecterne i Rumme: q, r og i som det hvori vi, ef- 
ter den rorhen opgivne Udmaling, støde' ti] Øbjeeterae i Rummet 
t> q, medens nemlig Oinene kae paa Linien fj g-, eller deres Syns- 
axer vare henvendte mod Objeciet 5. 
Ved en vexelvis Dreining af Hovedet og af Oinene til 
begge Sider kunne vi altsaa, uden at bevæge det hele Legeme, 
sée rundt omkring os., f. Ex. modtage Indtryk af et brændende 
Lys, som holdes bag- ved os i en ubetydelig Afstand fra vor 
Nakke. Vi see under denne Dreining Cirkelens hele Peripherie 
med begge dine tillige, undtagen Rummene ææ og od (tilsammen 
6S°); af hvilke kun Halvdelen æ> æ — 26 -p S: saalænge Brvstet 
holdes stille, sees med det venstre Oie s, og den anden Halv- 
deel 0,0 paa modsatte Side, med det hoire Oie ». Hvad denne 
Side - Bevægelse af Oinene og Hovedet er for vor Udsigt mod Ho- 
rizonten, er de samme Organers Bevægelse opid og nedad i Hen- 
seende til vort Syn mod Issepunktet elier Zenith. Saa viseligen 
har Skaberen indrettet denne vigtige Deel af vor Organisme. Han 
har villet, at vi paa engang ved vore Oine skulde træde i sand- 
selig Forbindelse med den hele syodlige Natur, eller i det meest 
udstrakte Forhold, til alle de Obiecter som omringe os. Han 
har derved bestemt, at vi ved de samme Organer oe i samme 
pieblik] skulde baade have en tilstrækkelig Næring for vor 
lmellecrualitet og Phantasie — og tillige advares mod udvortes 
Fare, som kunde true vort Legeme med Odelæegebe. Kun faa 
Dyr have en saa fri, saa udstrakt Syndskreds som Mennesket, 
