met fra den modsatte Side, — ligesom, naar vi i et morkt Rum 
holde en Haand med Fladen f. Ex. opad, udsrrakt i en horizontal 
Stilling, vi dog, naar vi faae et Slag paa Ryggen af den, slutte 
at det er anbragt fra neden og vice versa. — Sandsen for sig vir 
de bedrage; men Fornuften rætter. — Cheseldeti (i Syst. anatom.) 
og flere Naturgrandskere have bemærker, at et Menneske, som er 
blevet skelojet af et Stod, et Orefigen, eller desl.; i Begyndelsen 
seer alle Objecter dobbelt ; men at denne Feil i Synet igjen rettes 
med Tidens Lob, uagtet Ojnene blive staaende i deres fordrejede 
Stilling. Det er ikke sielden Tilfældet, at . den der skeler stærkt 
alligevel har to gode Ojne, saa at han kan see grandt med hvilket« 
somhelst af dem, saa længe han holder det andet tillukket, og at hans 
Syn blot forstyrres, naar de begge ere aabne, fordi han ikke er 
istand til at give begge Synsaxer en noje afpasset concentrisk Stil- 
ling mod et enkelt Object, Da Nethinden har en bestemt Region 
(Punctum visionis) lige i Sy ns- Axen^ uden for hvilken Indtrykket af 
Objecternes Billede ikke formaaer at vække en klar og tydelig Fore- 
stilling ; saa er den Skelojede, naar han vil see et Object enkelt, 
nodt til enten at holde det i den Afstand, under hvilken mueJigen 
begge Syns-Axer eadnu kunne stode sammen paa det, eller han maa 
stille Objec ~t i et saadant Forhold til begge sine Ojne, at dets Straaler 
kun træffe eet Oje, men falde uden for Synskredsen af det andet, f. Ex. 
efter Fig. 3. mellem d og / eller c og e. Heri ligger Grunden, hvorfor 
Skelojede, hvis Synspunkter i begge Ojne besidde deres naturlige 
Omfmdtlighed , alle uden Undtagelse cre kortsynede, cg at de, som 
have fremstaaende Ojne, desuden dreje Hovedet til Siden for kun at 
benytre et Oje ad Gangen, med :ns Næsen skygget for det andet. Hol- 
des et convex Glas (hvis Focus f, Ex er 6 Tommer) lige over et lille 
