82 
14 
Skallerne stærkt hvælvede, formede nærmest som en Trekant, hvis to Sider ere 
lige store og noget større end den tredje, konvekse Side (= Skallens Bagrand). Hængsel- 
randen er meget lang og lige. Fra Hvirvlen og nedad mod den bageste Del af Ventral- 
randen strækker sig en bred, stærkt hvælvet Køl, som falder stejlt af mod den nederste 
Rand, medens den opad mod Hængselranden gaar jævnt over i den øvrige Skal. Om der 
har været en Vinge fortil , ses ikke tydelig af det r(<i.eliggende Materiale , men den har i 
hvert Fald været meget kort. Skallen bærer paa Partiet foran Kølens Ryg c. 10 svage 
Ribber, der krumme sig noget, parallelt med Kølen; disse Ribber ere uregelmæssig kor- 
nede paa Grund af de koncentriske Tilvækstlinjer, som flndes over hele Skallen. Ovenfor 
Kølen findes endnu svage Ribber, som tilsidst tabe sig fuldstændig, saa at Skallen her 
bliver glat; tydeligst ere de i Nærheden af Hvirvlen. Paa den allerforreste Del af Skallen 
findes ligeledes et lille Parti uden Radialribber. — Hængslet har ikke været tilgængeligt 
for Undersøgelse. — Skallen er forholdsvis tynd ; dens Skulptur er ret tydelig ogsaa paa 
Stenkærner. Den viser sig stærkt prismatisk. 
Det bedst bevarede Eksemplars Højde er c. 85 Mm., medens Længden maaler 
c. 140 Mm.; begge Skallers Tykkelse har været c. 60 Mm. 
Denne Art er sikkert nær beslægtet med Cardimn Neptiini Goldf. , som af G. 
MijLLER nylig er henført til Pseudoptera Meek Hen afviger imidlertid ved sin .mindre 
bugede, mere langstrakte og smallere Form; desuden ere Radialribberne svagere, deres 
Mellemrum forholdsvis større, det foran dem liggende glatte Parti noget mindre og Rib- 
berne mindre stærkt krummede. 
Danien. Koral- og Bryozo kalk: Faxe (3 Ekspl.). 
Familie: Pectinidae Lamarck. 
Slægt: Pectcii Klein. 
Pecteu pnlclielillS Nilsson. 
Tav. I, Fig. 8. 
1827. Pecfew ^(ZcMZms Nilsson, Petrit'. Suecana. S. 22. Tav. 9, Fig. 12. 
— — Zrøeates Nilsson, Petrif. Suec. S. 22. Tav. 9, Fig. 13. 
1897. -- pulchellus NiLSS. ; Hennig, Revision af kiitlamellibranchiaterua i Nilsson s "Petrif. Suec. rormat. 
cretaceae«. S. 33. Tav. 2. Fig. 27, 29— 32 ; Tav. 3, Fig. 1—2. 
Skallen næsten kredsrund og enssidet, kun lidet hvælvet. — Ve n s t re skall e u s 
forreste Øre har en svag Byssusudskæriug samt en svag radiær Fure . som svarer til en 
') G. .Muller: Die Molluskenfauna des Untersenon von nraunscliweig iiiui ll.-oile. 1. S. 10. d. 
k. Pieussisclien geol. Landesaiist. N. Folge. Heil 25. Berlin 1S9S. 
