86 
18 
Skulpturen er omtrent ens paa begge Skaller. Fra Hvirvlen udstraaler et Antal 
Ribber; i Skallens Midtparti forløbe de lige, medens de i Sidepartierne ere svagt opad- 
bøjede; deres Ryg er hvælvet, de mellemliggende Furer udhulede. Ribbernes Afstand er 
meget variabel, større paa Venstreskaller end paa Højreskaller. Paa Venstreskallerne ind- 
skydes ny Ribber paa Bunden af Furerne . medens Højreskallernes Ribber formere sig 
dichotomt. I regelmæssig indbyrdes Afstand overskære fine koncentriske Lameller Rib- 
berne og deres Mellemrum; disse Lameller ere særlig fremtrædende paa Ribbernes Ryg, 
hvor de — navnlig henimod Skallens Rand og Sider — danne skarpe, næsten vertikalt 
staaende Tænder. Nogen yderligere Skulptur har jeg ikke kunnet iagttage. 
De bageste Øren ere paa begge Skaller temmelig smaa; deres Yderrand er kon- 
kav; Yderhjørnet retvinklet, undertiden noget spidsvinklet. Højreskallens forreste Øre er 
stort, med Byssusudsnit ; dets Yderhjørne er afrundet, Overfladen gitret med stærke Ra- 
dialribber og svagere koncentriske Ribber. Ogsaa paa Venstreskallen er det forreste Øre 
større end det bageste; dets Yderrand lige eller svagt konveks; Skulpturen omtrent som 
den øvrige Skals. Hængselranden er hos Højreskallen noget indadbøjet. 
Nogle Eksemplarer af denne Art ligge i Museets Samling under Betegnelsen: Pecten 
suharatus Hag., non Nilss. Ligeledes er Museet i Besiddelse af et Eksemplar fra Rugen, 
hvilket er bestemt som P. suharatus Nilss. I den Hagenowske Samling i Stettin har jeg 
ogsaa set flere Eksemplarer med samme Etikette. Der er derfor ikke Tvivl om, at v. Hage- 
Kow har henført den her beskrevne Art til P. suharatus Nilss. Hvorvidt den P. suharatus 
Nilss., som Fr. A. Roejier omtaler fra Riigen^), ogsaa er identisk med den foreliggende 
Art, formaar jeg efter den kortfattede Beskrivelse uden Afbildning ikke at afgøre, men det 
er vel sandsynligt. 
Som det fremgaar af ovenstaaende Beskrivelse , er Arten imidlertid forskellig fra 
P. suharatus Nilss. , baade hvad Skulpturen og Ørenes (særlig Højreskallens forreste Øres) 
Form angaar; i den sidste Henseende minder Arten derimod mere om P. inpexus v. H.\g. 
Ligheden mellem disse to Arters Stenkærner er saa stor, at en Bestemmelse er vanskelig. 
Skulpturen er jo imidlertid meget forskellig. Skaller af P. fenestraftis hæfte sig altid paa 
Grund af den saa ujævne Overflade fast til Stenarten med sin Yderside, som derfor altid 
maa præpareres frem; paa Skallens Inderside bemærker man ikke alene Radialribberne, 
men ogsaa de koncentriske Lameller give sig tilkende ved en svag koncentrisk Stribning, 
som imidlertid kun sjældent kan iagttages paa Stenkærner. 
/Kidre SenoD. Grønsand: Stampen. Skrænten indfor "Sangedynen". — Ar- 
nage rk alk: Arnager. 
Yngre Scnon. Skrivekridt: Møens Klint. Stevns Klint. (Kastrup Skovl. — Gu- 
dumholm. Aalborg. Nørholm. Nørre Uttrup (østl. Grav). Bjærge. Rær. Hillerslev. 
') Fu. A. RoKMKu: Die Versleineiungeii des Norddeutscheu Kieidegebirges. Hannover 1!S41. S. 52. 
