21 
89 
Omridset omtrent som hos Hovedformen , Skulpturen derimod noget afvigende. 
Ribberne i Reglen ej saa tæt stillede som hos Hovedformen, undertiden omtrent glatte, 
oftest dog med smaa Skæl paa Ryggen. Den koncentriske Stribning er meget stærk; hist 
og her findes Tilvækstterrasser. Hos et Par Venstreskaller opnaa Ribberne en betydelig 
Rredde , omtrent som deres indbyrdes Mellemrum ; deres Ryg er her fri for Skæl , men 
krydses af de stærke koncentriske Striber. Ribberne forsvinde undertiden næsten fuld- 
stændig, saa at den koncentriske Stribning bliver den mest iøjnefaldende Skulptur. Af og 
til ses Diagonalstribning mod Siderne. 
Ældre Senon. Grønsand: Ravnodde. — Arnagerkalk: Arnager (meget hyppig). 
Pecten serratiis Nilsson. 
1827. Pecten serratus Nilsson, Petrif. Suec. S 20. Tav. 9, Fig. 9. 
1897- — — — ; Hennig, Revision etc. S. 50. Tav. 3, Fig. 15. 
Da det foreliggende Materiale er meget ufuldstændigt, anføres her Artens vigtigste 
Kendetegn efter Hennig's Beskrivelse. 
Skallen langstrakt, 44 Mm. høj og 34 Mm. bred. Højreskallen næsten plan, Ven- 
streskallen svagt hvælvet. Hængselkanterne meget lange, næsten naaende til Skallens 
Midte; deres Vinkel 77°. De forreste Øren større end de bageste; Højreskallens forreste 
Øre med et Byssusudsnit. Paa Skallens Yderside meget smalle , savtakkede Radialribber 
med plane, dobbelt saa brede Mellemrum ; Takkerne paa Ribberne dannes af sammenbøjede 
Skæl. Ribberne og deres Mellemrum krydses af koncentriske Striber. Undertiden er en 
Diagonalstribning antydet. 
Til denne Art henfører jeg en Steokærne , som dog har en Del af Skallen i Be- 
hold. Den stemmer godt overens med Hennig's Beskrivelse. Mere tvivlsomt er et andet 
Eksemplar, en Venstreskal, af hvilken kun Indersiden ses. Da det ikke er lykkedes mig at 
præparere noget af dens Overflade tydelig frem, er Bestemmelsen noget usikker. 
Ældre Senon. Grøn sand: ?Stampen (1 Ekspl.). Bavnodde (f Ekspl.). 
Pecteu septemplicatiis Nilsson. 
Tav. II, Fig. 1 — 2. 
1827. Pecten septemplicatus Nilsson, Petrif. Suec. S. 20. Tav. 10, Fig. 8. 
Skallens Højde noget større end Bredden; den ene Skal flad, den anden noget 
hvælvet. Paa begge Skaller findes 7 stærke Folder, omtrent ligesaa brede som deres ind- 
byrdes Mellemrum; desuden iagttages fine Radialslriber med taglagte Skæl; de krydses af 
fine koncentriske Striber. 
