33 
101 
■naa helt op til Hvirvlen; undertiden ses enkelte svage, koncentriske Striber, som dog 
aldrig blive saa udprægede som hos L. tecta Goldf. 
Danien. Ko ral kalk og Bryozokalk: Faxe. 
Lima deuticulata Nilsson, emend. Hennig. 
1827. Plagiostoma denticulatum Nilsson, Petrif. Siiec. S. 26. Tav. 9, Fig. 5. 
1897. Lima denticulata Ntlss., emend. Hennig, Revision etc. S. 32. Tav. 2, Fig. 19— 23. 
Skallen rund, næsten symmetrisk, temmelig stærkt hvælvet; Hvirvlen rager lidt 
frem foran Hængselranden og ligger noget foran dennes Midte. Skallens Højde 16 Mm., 
dens Bredde 14 Mm. C. 30 Radialribber udgaa fra Hvirvlen; de ere triangulære i Gennem- 
snit, og paa deres Ryg ses en Række, paa tværs aflange Smaaknuder, som naa ud over 
Ribbernes Sider og tildels ogsaa spores i Mellemrummene mellem Ribberne. 
To smaa Skaller, der ere fundne i Cerithiumkalken , og som kun fremvise deres 
Inderside (det har været mig umuligt at præparere deres Yderside frem), høre maaske herhen. 
Yngre Seflon. Skrivekridt: Møens Klint. — Cerithiumkalk: ? Stevns Klint 
(2 Ekspl.). 
l Samlingen findes en Del Stenkærner fra Skiivekridtet af en næsten symmetrisk, tildels stærkt 
hvælvet Lima med stærke Radialribber. Fra gammel Tid have EtikeUerne været paategnede: Lima pseuclo- 
cardium Reuss. Denne Bestemmelse hidrører formodentlig fra Puggaarb, som angiver denne Art fra Møens 
Klint. Det er muligt, at en Del af disse Eksemplarer hører til L. denticulata NiLSS., medens andre maaske 
høre til L. granuluta Nilss. 
Lima graiiulata Nilsson sp. 
1827. Plagiostoma granulatum Nilsson, Petrif. Suec. S. 26. Tav. 9, Fig. 4. 
1851. Lima granulata Nilss.; Puggaard, Møens Geologie. S. 78. 
1889. — — — ; HoLZAPFEL, Moll. der Aach. Kreide. S. 239. Tav. 27, Fig. 6. 
1897. — — — ; Hennig, Revision etc. S. 26. Tav. 2. Fig. 6—8. 
Næsten fuldkommen runde og symmetriske, meget stærkt hvælvede Skaller. Det 
største foreliggende Eksemplar maaler i Højde 21 Mm., i Bredde 19 Mm. og i Tykkelse 
c. 11 Mm. Fra Hvirvlen udstraale henimod 30 Radialribber med indbyrdes smalle Mellem- 
rum. Hver Ribbe bærer 3 Rækker af tætstillede Skæl, hvoraf de mellemste ere de største 
og tydelig A-formede. I Bunden af Furerne ses en, eller undertiden 3 Rækker af smaa 
Skæl. Paa Stenkærnen iagttages stærke Ribber med afrundet Ryg; mellem dem flades 
store, næsten plane Mellemrum. 
Fra Assens ved Mariagerfjord foreligger en lille, kun 7 Mm. høj Skal, hvis Yder- 
side bærer c. 25 Radialribber; paa Ryggen af disse findes en Række sirlige, A-formede 
Skæl, og paa hver Side af Ribben ligeledes en Række af mindre Skæl, som tiltage i Stør- 
relse nedad mod Skalranden. Da Skallens hele Form stemmer med Skaller af L. granu- 
D. K. D. Vidensk. Selsk. Skr., 8. Hække, naturvidensk. og- matliem. Afd. XI. 2. 14 
