106 
38 
1872—75. Spondylus spinosus Sow. sp. ; H. B. Geinitz, Uas Elbthalgebirge. II. S. 31. Tav. 9, Fig. 1 — 3. 
1898. — — — ; G. Muller, Molluskenfauna des Unters. etc. S. 23. Tav. 4, Fig. 4. 
Næsten symmetriske , temmelif>- stærkt hvælvede Skaller. Venstreskallen stærkere 
hvælvet end Højreskallen. — Radialribberne ere lige kraftige paa samme Skal; paa Venstre- 
skallen ere de omtrent ligesaa brede som MellemrLimmene mellem dem, paa Højreskallen 
noget bredere. Venstreskallen er i Reglen uden Torne; kun hos et Eksemplar har jeg 
set en Torn paa det ribbeløse Sideparti. Paa Højreskallen sidde i Række paa enkelte 
Ribber lange, fortil udhulede Torne, som dog i Almindelighed ere afbrudte. Undertiden 
blive Ribbernes Sider tandede, hvilket vel staar i Forbindelse med den koncentriske Strib- 
ning ; denne fortsættes ud paa de ribbeløse Sidepartier. 
Kun et af de foreliggende Eksemplarer er fuldstændigt; hyppigst er det Sien- 
kærner, man har fundet. Det største Eksemplar maaler c. 40 Mm. i Højde og Bredde ; de 
fleste ere betydelig mindre. 
Ældre Senon. Grønsand: ? Stampen. ? Klinten indfor Sangedynen. Bavnodde. 
Spondylus latus Sowerby sp. 
1814. Dianchora lafa Sowerby, Min. Coiich. I. Tav. SO, Fig. 2. 
1823. — obliqua Mantell, Fossils ol' tlie South Downs. S. 206. Tav. 25, Fig. I; Tav. 26, Fig. 12. 
1834—40. Spondylus lineatus Goldfu,ss, Petief. Germ. II. S. 97. Tav. 106, Fig. 3. 
1889. — latus Sow.; Holzapfel, MoUusii. d. Aachen. Kieide. S. 244. Tav. 27, Fig. 11 og 14. 
1892. Spondylus latus Sow. sp.; Stollky, Kreide Schleswig-Holsteins. S. 236. 
Under skal lerne ere altid fastsiddende ved Hjælp af talrige, koncentriske La- 
meller paa deres Underside, som i Reglen er helt dækket af disse Lameller. Skallernes 
Form varierer en Del; de ere flade eller næsten flade, oftest skæve, undertiden næslen 
cirkelrunde. Paa Indersiden ses meget talrige, fine, flade Radialribber, der i Reglen have 
et noget uregelmæssig bølget Forløb. Forholdet mellem deres og deres indbyrdes Mellem- 
rums Bredde er vekslende, i Nærheden af Hvirvlen indskydes ny, fine Ribber i Mellem- 
rummene mellem de primære ; disse sekundære Ribber opnaa snart samme Styrke som 
de primære. — Et Par Overskaller, som ere fundne sammeu med de her beskrevne 
Underskaller, høre vel til samme Art; den ene er næsten cirkelrund, medens den anden 
er noget skæv; begge ere de temmelig flade. Overfladen er dækket af talrige, fine Radial- 
ribber, hvis Bredde er omtrent som de mellemliggende Furers. Skallens Ydre er noget 
afslidt, men det ses dog, at Ribberne have været rundryggede; ligeledes synes hele Skallen 
at have været dækket af koncentriske Striber; hist og her Tilvækstafsatser. 
Ovenstaaende Beskrivelse gælder Eksemplarer fra Arnagerkalken. Fra Skrivekridtet 
haves en Del Underskaller, der kun lidet afvige fra de beskrevne. I Almindelighed ser 
uiaii lier paa Skallens Inderside, at enkelte Ribber med uogoiilundo kouslanl "Molloiiinini 
