51 
119 
1852. Mytilus Cottae Romer; de Ryckholt, Mélanges paléont. I. S. 147. 
1867. — ungulatus Schloth.; Lundgren, Palaeont. laktt. ofver Faxekalken på Limhamn. S. 25. 
1899. Modiola Cottae Romer; Heknig, Faunan i Skånes yngre krita. II. S. 13. Tav. 1, Fig. 16— 19. 
Denne Art, som forekommer ret almindelig ved Faxe, varierer ikke saa ganske 
lidt i Form, eudogsaa saa meget, at man kan være i Tvivl om, hvorvidt det er en Modiola 
eller en Mt/tilus, man har for sig. Ældre Forfattere henregne den til sidst nævnte Slægt, 
medens Hennig har henført den til den først nævnte. Det forekommer mig, at de større 
Eksemplarer gennemgaaende ligne mere en Mytilus end en Modiola, medens det omvendte 
er Tilfældet med de mindre Eksemplarer. 
Begge Skaller ens, meget uligesidede, stærkt hvælvede. Hvirvlen næsten terminal, 
temmelig spids og i Reglen fremadbøjet. Som af Hennig fremhævet, er Forranden hos 
smaa Individer oftest lige, afrundet forneden og foroven, medens den hos større Individer 
bøjer sig noget indad, saa at hele Formen bliver Mytilus - agllg. Bagranden er altid kon- 
veks. De fleste foreliggende Eksemplarer ere Stenkærner ^ hvis Overflade bærer en Del 
koncentriske Tilvækstmærker, men forøvrigt er glat; Randen er krenuleret. Undertiden ere 
Dele af Skallen bevarede; et Par Stykker have endog hele Skallen i Behold. Denne har 
været dækket af fine Radialribber, som formere sig ved Kløvning. Disse Ribber krydses 
af fine koncentriske Furer; hist og her stærke Tilvækststriber, som undertiden afbryde 
Ribberne; Radialribber findes ikke paa et Parti ved Forranden nærmest Hvirvlen. 
Denne Art er ret almindelig ved Faxe og opnaar der en betydelig Størrelse (det 
største Eksemplar maaler 63 Mm. i Længde, 21 Mm. i Bredde og 17 Mm. i Tykkelse). En 
lille Stenkærne fra Saltholm stemmer fuldkommen med Faxe-Eksemplarerne. 
Danien. Koral- og Bryozokalk: Faxe. — Saltholmskalk: Saltholm (1 Ekspl.). 
Modiola Ciplyana de Ryckholt sp.? 
1852. i¥2/ii?MS CipZi/anMS DE Ryckholt, Mélang. paléont. I. S. 152. Tav. 9, Fig. 12— 13. 
1895. — — — ; Vogel, Beitr. z. Kennt. d. Holland. Kreide. S. 29. 
Ikke uden nogen Tvivl henfører jeg til denne Art et Par Stenkærner samt et 
Eksemplar med tildels bevaret Skal. De synes nemlig vel at stemme overens med Hensyn 
til Formen i Almindelighed, men ere adskillig bredere end M. Ciplyana de Ryckholt. Dette 
skyldes dog maaske kun deres ringe Størrelse (det største Eksemplar maaler 12 Mm. i 
Højde). De ere stærkt hvælvede med den største Tykkelse i den øverste Tredjedel ; til 
Siderne falder Skallen stejlt af. Forranden er paa det største Eksemplar svagt konkav. 
Paa Stenkærnens Overflade ses grove koncentriske Tilvækstmærker med mellemliggende 
finere Striber. Skallens Skulptur er omtrent som hos foregaaende Art. 
Yngre Seaon. Cerithiumkalk: Stevns Klint (3 Ekspl.}. 
16* 
