132 
64 
Stenkærnen er oval-trekantet, forholdsvis lidt hvælvet. For en enkelt Skals Ved- 
kommende har jeg følgende Maal: Højde 18 Mm., Bredde 24 Mm. og Tykkelse 9 Mm. 
Den bag Hvirvlen liggende Del af Hængselranden er omtrent lige og danner en stump 
Vinkel med Bagranden, som ligeledes er ligelinjet. Bagraiiden danner et afrundet Hjørne 
sammen med Ventralranden , som er svagt buet og gaar jævnt over i den stærkere buede 
Forrand. Hvirvlen ligger langt foran Midten og er bøjet stærkt fremad og nedad mod 
Hængselranden. Fra Hvirvlen gaar en skarp Køl ned til det bageste Hjørne; det Parti, 
der ligger bag denne Køl, er temmelig stærkt udhulet. Muskelindtrykkene ere ovale. Over- 
fladen viser oftest svage koncentriske Folder, men er ellers glat. — Ved Hængselranden 
findes Aftryk af to lange Kardinaltænder, som ere omtrent parallele med Randen, samt en 
lang Sidetand bagtil. Det er altsaa et typisk Isocardia-Uæogsel , og der kan derfor ikke 
være Tale om, at Arten skulde tilhøre Slægten Cypricarclia Lamarck, med hvilken den har 
en ikke ringe ydre Lighed ; man sammenligne den f. Eks. med Romers Beskrivelse og Af- 
bildning af C. trapezoidalis Rom. sp. 
Af Skallen har jeg intet set bevaret ; derimod findes der i Museets Samling enkelte 
Aftryk af Skallens Yderside. Af dem ser man, at Skallen har været dækket af ganske flne 
koncentriske Furer, hvoraf nogle bleve temmelig dybe og dannede Tilvækstmærker. 
De fra Cerithiumkalken foreliggende Eksemplarer ere alle usædvanlig store, omtrent 
som de allerstørste Eksemplarer fra Faxe. 
Yngre Senon. Cerithiumkalk: Stevns Klint (4 Stenkærner). — Eerslev (1 Ekspl.). 
Danien. Koralkalk: Faxe (meget hyppig). — Bryozokalk: Faxe (meget hyp- 
pig). — Aggersborggaard (1 Ekspl.). 
Slægt: Veuiella Stoliczka. 
Veniella n. sp. 
Fra Koralkalken saavel ved Faxe som ved Annetorp haves en Del Stenkærner og 
Aftryk , som formentlig tilhører en ny Art af Slægten Veniella Stol. Det foreliggende 
Materiale er imidlertid temmelig ufuldstændigt, særlig hvad Venstreskallen angaar. 
Formen synes at variere en Del, idet den undertiden er oval, undertiden meget 
skæv, næsten rhombeformet, altid stærkt hvælvet. Fra Hvirvlen, som sidder noget foran 
Midten og er stærkt fremadbøjet, strækker sig nedad mod Bagranden en skarpt markeret 
Køl. Højreskallen har haft en stærk Sidetand bagtil, som langtfra naar op til Kardi- 
nalpartiet; af Kardinaltænder ses kun den bageste tydelig; den er skraat stillet og klovet i 
to parallele Dele; fortil findes en kort, men stærk Sidetaud. Venstreskallens Tænder 
ere ukendte. Begge Skallers indre Aftryk vise et ringe Antal temmelig stærke , koncen- 
