162 
22 
Kurve Nr. 1 — 5 svarer til Dimethyltartrat, 
— - 6— 12 — - Diæthyltartrat, 
— - 13 — 18 — - Dipropyltartrat. 
Et Blik paa den grafiske Fremstilling viser strax, at de tre vinsure Ætherarter 
liave anomal Dispersion; de afgive det første bekendte Exempel paa Stoffer, som i ren 
Tilstand have denne Ejendommelighed. 
Dernæst afgiver Figuren en udmærket Støtte for den Paastand (se S. 145(5)), at 
man til Sammenligning, f. Ex. indenfor homologe Rækker, ikke kan nøjes med at bestemme 
Drejningens Størrelse for en bestemt, vilkaarlig Temperatur og Farve. Betragter man f. Ex. 
de tre Punkter, der svare til gult Lys og 50°, saa ses det let, at disse Punkter indtage 
ganske forskellige Stillinger paa de tre Ætherarters Kurver. 
Betragter man derimod Figuren som Helhed, saa viser den, at de specifike 
Drejninger (ikke Molekulardrejningerrie) for de tre Ætherarter staa i et nøje og simpelt 
Afhængighedsforhold indbyrdes: Dispersionskur verne danne saa vel grafisk som 
numerisk en fuldstændig og uafbrudt Fortsættelse af hverandre. Deraf 
følger for det første, at Dispersionens Ændring med Temperaturen er analog i de tre 
Tilfælde. Betragter man dernæst en enkelt Farve, f. Ex. gult, saa er det øjensynligt, at der 
til en bestemt, vilkaarlig Drejningsværdi for gult svarer en ganske bestemt Dispersions- 
kurve, som baade grafisk og numerisk er fuldstændig ens, hvad enten det drejer sig om 
vinsurt Methyl, Æthyl eller Propyl. Dette kan ogsaa udtrykkes derved, at Dispersionen 
for alle tre Ætherarter er entydig bestemt ved én Drejningsvinkel. 
Det kan dog strax bemærkes, at disse Love, i hvert Fald efter det her givne 
Materiale at dømme , kun gælde som Tilnærmelser og i hvert Fald indenfor temmelig 
snævre Temperaturgrænser. En nøjagtigere Undersøgelse af disse Forhold vil mnaske vise, 
at Lovene gælde exakt. 
Dispersionens Ændring med Temperaturen. 
Der foreligger en temmelig betydelig Række Llndersøgelser over Drejningens Æn- 
dring med Temperaturen, naturligvis i overvejende Grad med Hensyn til Natriumlys. En 
stor Del af disse Bestemmelser ere dog kun udførte ved to forskellige Temperaturer og 
kunne følgelig ikke anvendes til Bestemmelse af Temperaturfunktionens Form. De mere 
genncmforte Undersøgelser resultere i en af de to Formler: 
\a] ^ a + bt 
I de forholdsvis faa Tilfælde, hvor Temperaliuiiuiklioncn er besleuil for tiere 
l'arver, findes Forholdene b : a og c:a næstens altid ens for alle Farvor. d. v. s. Disper- 
