11 
215 
og mere , satT, at man paa de yngste Vindinger kun ser svage, fordybede Spiraler (de to, 
der begrænse »Baandet«, ere de stærkeste) samt Tilvækstlinjerne. Disse tage straks under 
Sømmen en skraa Retning bagud, indtil de naa "Baandet«; under dette bøje de sig først 
stærkt fremefter, men snart søge de den korteste Vej til den nedre Søm. Paa Kanten 
nedad mod Basis ere de igen noget tilbagebøjede; derpaa fortsætte de lige op i Navlen, 
som er temmelig vid. 
De to her beskrevne Eksemplarer have følgende Maal: 
Spirvinkel: Højde: Sidste Vindings Gennemsnit: 
67° 22 Mm. 24 Mm. 
67° 13,6— 17 — 
Stenkærnerne ere i Reglen fuldstændig glatte; undertiden ses, især paa sidste 
Vinding, Mærker efter Slidsen. 
Foruden disse to velbevarede Eksemplarer, som stamme fra Faxe, er der paa denne 
Lokalitet fundet en Mængde Stenkærner og Aftryk, der sikkert tilhøre samme Art. imid- 
lertid er der ogsaa indsamlet en Del Eksemplarer, som afvige i forskellig Henseende. Et 
Aftryk af et stort Individ (Basis c. 10 Cm. i Gennemsnit) viser saaledes, at Spiralerne her 
have holdt sig temmelig uforandrede ogsaa paa de yngste Vindinger; forøvrigt stemmer 
det fuldkomment med de ovenfor beskrevne Eksemplarer. Hos andre Individer have de 
yngre Vindinger været næsten fuldstændig flade og forsynede med stærke Spiraler. Lige- 
ledes varierer Spirvinklen noget (omkring 70° hos de maalte Eksemplarer). Størrelsen er 
noget forskellig ; hyppigst fmder man Eksemplarer, hvis Basis har et Gennemsnit af 20 — 30 
Mm.; sjældnere ere de meget store, hvis Basis kan være over 15 Cm. i Gennemsnit. De 
« 
forskellige Former synes at være forbundne ved Overgange; umuhgt er det dog ikke, at 
man med et bedre Materiale til Raadighed (særlig Aftrykkene ere mangelfulde og forholdsvis 
meget faatallige) vil kunne udskille flere Arter. 
. Fra Saltholmskalken er Museet i Besiddelse af en Del Stenkærner af en stor 
Pleurotomaria y sandsynligvis PI. niloticiformis v. Schloth. sp.; paa enkelte af dem ses en 
svag Spiralstribning; alle Eksemplarerne ere dog i en saa daarlig Bevaringstilstand, at en 
sikker Identificering er umulig. 
Ogsaa i Cerithiumkalken er der fundet nogle Aftryk og Stenkærner af en Pleuroto- 
maria, som synes at være identisk med den her omtalte Art; kun have Vindingerne været 
usædvanlig hvælvede, saa at "Baandet" er kommet til at ligge paa et temmelig stærkt 
fremspringende Parti. 
Lundgren henfører den foreliggende Art til PI. gigantea Sow. , dog med det For- 
behold, at den muligvis fortjener at opstilles som en egen Art, der da naturligvis burde 
beholde det den af v. Schlotheim givne Navn. Dette har jeg foretrukket, da det paa 
28" 
