242 
38 
Nautil, som formodentlig ogsaa maa henføres til denne Art; som Schluter imidlertid har 
bemærket paa den tilhørende Etikette, ere Ribberne usædvanlig lave. 
De foreliggende Eksemplarer stemme bedst overens med Beskrivelsen af N. inter- 
striatus v. Stromb., der imidlertid, som paavist af Schldter, er identisk med den tidligere 
beskrevne N.patens Kner. 
Yngre Senon. Skrivekridt: Møens Klint (2 Ekspl.). — Frejlev (2 Ekspl.). 
Nautiliis dauicus v. Schlotheim sp. 
Tavle IV, Fig. 3-4; Tavle V, Fig. 3. 
1820. Nautilites danieus v. Schlotheim, Petrefactenkunde. S. 83 
1835. Nautilus danieus Lyell, Cretac. and Tert. strata of the danish Isl. of Seeland and Moen. S. 2.30. 
Tav. 18, Fig. 4-7. 
1840. — danieus Schloth.; Quenstedt, Vorziigl. Kennzeichen der Nautileen. S. 289. 
1847. _ _ _ ; Amtl. Bericht Kiel. S. 118. 
1861. — — — ; BiNKHORST, Monogr. des Gastr. et des Céphalop. II. S. 16. 
— — — — ; Blanford, Fossil Cephalopoda of South. India. S. 2å, Tav. 10, Fig. 4 
og Tav. 11. 
1866. — fricator Beck; v. Fisgher-Benzon, Ueb. das rel. Alter des Faxekalkes etc. S. 14. 
1867. — — — ; Johnstrup, Om Faxekalken ved Annetorp. S. 264. 
— — danieus Schloth.; Ldndgrex, Pal. laktt. ofver Faxekalken på Limhamn. S. 12. 
1868. — fricator Beck; Jap. Stebnstrup, i Vidensk. Medd. fra iiaturh. Forening i Kjøbenhavn for 
Aaret 1867. S. IV. 
1885. — danieus Schloth.; Moberh, Cephalop. i Sveriges kritsyst. II. S. 11, Tav. 1, Fig. 7—12. 
1891. — — — ; FooRU, Catal. of the fossil Cephalop. in the british Museum. Part II. 
S. 313, Fig. 32 b-c. 
1899. — danieus Schloth.; Ravn, i Geol. Forening, i Stockholm Forhdl. Bå. 21. S. 266. 
De Hundreder af Eksemplarer, som Mineralogisk Museum ejer af denne Art, ere 
allesammen mer eller mindre fuldstændige Stenkærner; kun hos et Par Eksemplarer ere 
mindre Partier af Skallen bevarede; desuden findes i Samlingen en Del ufuldstændige 
Aftryk af Skallens Yderside. For den følgende Beskrivelse lægges derfor Stenkærner 
til Grund. 
Formen er nærmest som en temmelig fladtrykt Ellipsoide. Navlen er meget lille, 
uden skarp Begrænsning; de ældre Vindinger skjules fuldstændig. Kammervæggene ere 
temmelig tæt stillede og stærkt bøjede med Konkaviteten vendende fremefter; i hver Vinding 
findes temmelig konstant 15 — 16 Kammervægge. Sulurlinjen er meget stærkt bugtet; be- 
gyndende ved Navlen løber den først i meget skraa Retning fremefter, indtil den omtrent 
er naaet til Vs af Vindingens Højde; her danner den cn jævnt afrundet Bue (Laleralsadel) 
og løber nu skraat bagud omtrent til Vindingens halve Højde, hvor den danner en jævnt 
afrundet Laterallobe; derpaa vender den sig straks meget stærkt fremefter, men eflerhaanden 
tager den mer og mer cn Retning, der slaar vinkelret paa Skallens Symmetrilinje, og for- 
