248 
44 
Skallen er ikke bevaret i noget Tilfælde. Aftryk vise, at den har været dækket af 
finere og grovere Tilvækstlinjer. Det ses ligeledes, at den har været forholdsvis tyk; det 
samme har været Tilfældet med Kammervæggene. I Forbindelse hermed staar det Forhold, 
at Stenkærnerne af flere efter hverandre følgende Kamre let falde fra hverandre. 
Sipho ligger forholdsvis nærved Internsiden, altid under Forbindelseslinjen mellem 
Lalerallobernes Spidser. Den efterlader paa Kararenes Stenkærner lignende Mærker som 
hos N. danicus. Desværre har jeg ikke haft Materiale, der muliggjorde en Undersøgelse af 
dens Beliggenhed i den ældste Vinding saaledes som hos foregaaende Art. 
At Formen er mere fladtrykt hos den her omtalte Art end hos den foregaaende, 
ses bl. a., naar man maaler et Eksemplars Diameter og Tykkelse , der f. Eks. kunne være 
henholdsvis 130 og 55 Mm. 
Angaaende den stedfundne Navneforveksling med N. danicus v. Schloth. sp. henvises 
til, hvad der herom findes anført under denne sidstnævnte Art. 
Arten findes, men temmelig sjældent, i Koral- og Bryozokalken ved Faxe. I Salt- 
holmskalken er ogsaa fundet et Par, noget fortrykte Eksemplarer. Endvidere er Mineralogisk 
Museum i Besiddelse af et Eksemplar fra Annetorp i Skaane (fra Saltholmskalk?), det eneste 
Eksemplar, man hidtil kender fra denne Lokalitet. Ligeledes anfører Beck fl. c.) Arten fra 
Kunraed, men da Binkhorst ikke omtaler den, ej heller nogen nærstaaende Form, er denne 
Forekomst vel tvivlsom. 
Danien. Koral- og Bryozokalk: Faxe (temmelig sjælden). — S a 1 1 h o 1 m sk al k : 
Saltholm (2 Ekspl.). — (Annetorp; I Ekspl.). 
Fra Skrivekridtet (Møens Klint, Frejlev og Aalborg) kendes der en Del Brudstykker af Nautiler, som 
imidlertid ere saa fragmentariske eller daarlig bevarede, at det er umuligt at bestemme dem nærmere. Pre- 
GAARU (Møens Geologie. S. 88.) anfører iV. sinqjlex Sow. ? fra Møens Klint; i Museets Samling opbevares 
ogsaa en Nautil fra Møen med denne Etikette, men den er i hvert Fald n u fuldstændig ubestemmelig. 
Familie: Phylloceratidae v. Zittel. 
Slægt: Phylloceras Suess. 
Pliylloceras velledaeforine SchlCter sp. 
Tavle III, Fig. 12. 
187G. AmmoniUs vellcdacformis ScitLUTm;, Gephalop. d. ob. deiilscli. Kieide. 11. S. 60. Tav. IS. Fig. -I— 7. 
Stenkærnen er fladtrykt af Form; de yngre Vindinger omslullc de ældre saa fuld- 
stændig, at Navlen bliver meget lille. Navlen er ikke begrænset af nogen Kant: Siderne 
gaa jævnt over i (Umi afrmidede Bug. Vindingerne vokse hurtig i Storrelse. Mundingen, 
