250 
46 
Slægt: Baciilitcs Lamarck. 
Bacnlites vertebralis Lamarck. 
1801. Baculites vertebralis Lamarck, Syst. des animaux sans vertébres. S. 103. 
1822. — Faujasii — ; Hist. nat. des animaux sans vertébres. VII. S. 647. 
1861. — — — ; BiNKHORST, Mon. des Gasférop. et des Céphalop. etc. II. S. 40, 
Tav. .5 d, Fig. 1. 
1876. — vertebralis Lam.; Schluter, Cephalop d. ob. deutsch. Kreide. II. S. 23, Tav. 39, Fig. 11 — 13 
og. Tav. 40, Fig. 4—5 og 8. 
Skallen stavformet, med langsom Tilvækst. Gennemsnittet ovalt, en Ubetydelighed 
smallere ved Siphonal- end ved Antisiphonalsiden. Overfladen glat, uden Ribber. — 
Siphonalloben bred; dens to Grene treflngrede, knap saa dybe som Lateralloberne; disse ere 
noget smallere end Sadlerne. Antisiphonalloben trefingret, smal og mindre dyb end de 
andre Lober; Sadlerne, som begrænse den, have paa det nærmeste samme Bredde som de 
andre Sadler, men ere langtfra saa dybe som disse. 
Denne Art er her i Danmark kun funden i Aflejringer tilhørende det yngre Senon. 
R. V. Fischer-Benzon ^) anfører den fra Faxe og støtter sig her til en Angivelse af Forch- 
HAiiMEu ("Danmarks geognostiske Forhold". Kjøbenhavn 1835. S. 77). Ganske vist siger 
Forchhammer, at B. Faujasii er funden i Faxekalk ; men man maa her huske paa. at Forch- 
hammer regnede ogsaa Cerithiumkalken til Faxekalk. Sikkert er det, at man ved Faxe ikke 
har fundet nogen Baculites ligesaa lidt som nogensomhelst anden Ammonit eller Belemuit. 
Yngre Scnon. Skrivekridt: Øxendals Grube paa Mors (I Ekspl.). — Ceri- 
thiurakalk: Stevns Klint (2 Ekspl.). 
Baculites Valognensis Joh. Bohm. 
1876. Baculites anceps? Schluter, Cephalop. d. ob. deutsch. Kreide. II. S. 14-5. 
1891. — Valognensis Joh. Bohm, Kreidebild. des Fiirbergs etc. S. .50, Tav. 1, Fig. 13. 
Skallen stavformet, langsomt tiltagende i Volumen som hos foregaaende Art; 
Gennemsnittet ægformet; Siphonalsiden betydelig smallere end Antisiphonalsiden. — 
Siphonalloben bred; dens to Grene vidt adskilte og stærkt divergerende. Lateralsadlerne 
smalle ved deres Basis, bredere fremefter, stærkt fingrede. Antisiphonalloben syvfingret. 
mindre dyb end de andre Lober; de tilgrænsende Sadler smallere og betydelig lavere end 
de andre Sadler. — Paa Stenkærnerne iagttages svage, med INIundranden parallcle. afrundede 
Ribber; med temmelig konstante Mellemrum ses en mere fremtrædende Ribbe omtreul 
som hos d'Orbigny's B. anceps-). 
') R. v. FisniEit-BioN/.ox : Ueber das relative Alter des Faxckalkcs etc S. lo. 
^) d'Oruigny: Palcont. franp. Tcrr. crcl. I. Tav. 139, Fig. 3. 
