294 
24 
De stærke Ændringer, som Diæthyltartratets Drejning underkastes ved Opløsning i 
Isobutylalkohol, maa, efter hvad der tidligere er udviklet, kunne genfindes i Dispersionens 
Forhold. Fig. 4 fremstiller disse Forhold for 20°. Den indeholder Dispersionskurverne 
for Opløsningerne O (rent Diæthyltartrat, Tallene S. 278 (8)), I, II, III og IV, hvorimod Op- 
løsning V er udeladt, paa Grund af den Usikkerhed, som efter ovenstaaende hæfter ved 
Iagttagelserne af denne Opløsning. 
Idet Drejningen aftager fra Opløsning O (rent Diæthyltartrat) gennem I og II til III, 
hvor den bliver Minimum, maa Dispersionskurverne forandre sig paa samme Maade, som 
naar det rene Diæthyltartrat afkøles, d. v. s. Drejningsmaximumet maa flyttes hen imod rødt, 
hvilket ogsaa tydelig er Tilfældet. Naar Drejningen igen stiger, fra Opløsning III til IV, 
maa Maximumet atter rykke henimod violet. Rurven for Opløsning IV passer jo i Virke- 
ligheden ogsaa udmærket ind mellem Kurverne for de 3 andre Opløsninger. 
Til de ovenfor anførte specifike Drejninger svare følgende Temperaturligninger: 
Rødt. X = 658,0. 
I. [a] = -f 7,17 + 0,0777(^—40) — 0,00029(^-40)2 174 
II. - = 6,84 + 0,0812 — — 0,00031 — 171 
III. - = 6,66 + 0,0872 — — 0,00066 — 106 
IV. - = 7,11 + 0,0937 — — 0,00031 — 191 
V. - = 6,98 + 0,0872 — — 0,00066 — 106 
Middel 149 
Gult. /i = 589,0. 
' Max. 
I. [«] = + 7,97 + 0,0995(^ — 40) — 0,00050 (f- 40)- TiO 
II. - = 7,48 + 0,1045 — — 0,00052 — 140 
III. - = 7,48 + 0,1092 — — 0,00091 — 100 
IV. - == 7,82 + 0,1112 — — 0,00071 — 118 
V. • - = 7,87 + 0,1115 — — 0,00055 — 141 
Middel 128 
Grønt. K --^ 534,6. 
' Max. 
I. [«]=■+ 8,07 + 0,1262 (f— 40) — 0,00061 (/^— 40)- 143 
II. - ,= 7,48 + 0,1360 — — 0,00055 — 164 
III. - = 7,51 + 0,1403 — — 0,00119 — 99 
IV. - = 7,83 + 0,1312 — — 0,00116 — 97 
V. - = 7,59 4- 0,1425 — — 0,00010 — (752) 
Middel 128 
