35 
305 
Opløsning V. 
r [a] = + 13,24 — 0,000266(^—140)2 
g - = 16,11 — 0,000364 — 
gr - = 19,59 — 0,000521 — 
Ib - = 23,32 — 0,000810 — 
mb - = 23,24 — 0,000800 — 
Differenserne mellem de tidligere fundne og de af disse Ligninger beregnede 
speciflke Drejninger findes i Tabellen S. 299—300 (29—30) under A. 
Beregner man paa sædvanlig Maade de »'rationelle Dispersionskoefflcienter« : 
r:g 
(jr:g 
Ib -.g 
mb : g 
Opløsning 1. 
' 0,78 
1,26 
1,87 
2,09 
— II. 
0,76 
1,27 
1,89 
2,08 
— III. 
0,79 
1,30 
1,96 
2,17 
— IV. 
0,75 
1,24 
1,90 
2,12 
— V. 
(0,73) 
(1,43) 
(2,23) 
(2,20)) 
0,77 
1,27 
1,90 
2,12 
saa viser det sig, naar undtages den svageste Opløsning, hvor Unøjagtigheden er for stor, 
al den "rationelle Dispersionskoefflcient" ogsaa her er uafhængig af Koncentrationen. 
Diæthyltartrat opløst i Benzol. 
Diæthyltartratet var det nye Præparat, som er beskrevet ovenfor S. 277 — 79(7 — 9). 
Benzolen var venal, ren, thiofenfri Benzol. 
Der blev undersøgt 2 Opløsninger af forskellig Styrke. 
Opløsning Nr. I indeholdt 69,12 pCt. Diæthyltartrat 
— - II — 33,41 - — 
Vægtfylder tVU. 
I 
II 
t 
fundne 
udjævnede 
fundne 
udjævnede 
20 
1,0757 
1,07G0 
0,9649 
0,9650 
30 
1,0659 
1,0658 
0,9543 
0,9545 
40 
1,0558 
1,0556 
0,9441 
0,9440 
50 
1,0452 
1,0454 
0,9335 
0,9335 
Heller ikke her kan Vægtfyldens Afhængighed af Koncentrationen udtrykkes ved 
en anden Grads Ligning. 
39» 
