310 
40 
Her kan ligesaalidt som i det foregaaende Tilfælde være Tale om Udjævning. Af 
de interpolerede Drejningsvinkler og de udjævnede Vægtfylder beregnes følgende 
Speciflke Drejnmger. 
Opløsning I. 
t 
r 
9 
gr 
77 
lo 
7 
mb 
20 
+11,29 
+13,39 
+14,98 
+15,45 
+14,86 
30 
11,99 
1 A oc 
17 17 
16 76 
40 
12,56 
-10,10 
JLO,oo 
XO,ob 
Opløsning 11. 
t 
r 
9 
gr 
Ih 
mb 
20 
+13,06 
+15,80 
+17,83 
+ 19,23 
+18,86 
30 
13,73 
16,64 
18,85 
20,71 
20,62 
40 
14,31 
17,34 
19,87 
22,15 
22,22 
Opløsning III. 
t 
r 
9 
gr 
Ih 
nih 
20 
+15,35 
+18,60 
+21,28 
+23,90 
+ 24,24 
30 
15,74 
19,24 
22,25 
24,99 
25,19 
40 
16,11 
19,92 
23,00 
25,99 
26,52 
Det ses , at Dipropyltartratet forholder sig ganske anderledes end Diæthyltartratet. 
idet dets speciflke Drejning ved Opløsning i Benzol stiger temmelig stærkt, medens 
Diæthyltartratets Drejning først aftager og derpaa voxer. Denne Forskel er dog maaske 
ikke saa gennemgribende , som det ved første Øjekast kunde synes. Diæthyltartratets 
Drejningsformindskelse ved Blanding med Benzol aftager nemlig i Størrelse ved Opvarm- 
ning, og det er muligt, at den ved tilstrækkelig Opvarmning (70°) vil gaa over i en 
Drejningsforøgelse og derved slutte sig til Dipropyltartratets Forhold, ganske som Drejnings- 
størrelserne for de to rene Ætherarter ved højere Temperatur gaa jævnt over i hinanden. 
Mine Iagttagelser synes ganske vist ikke at støtte denne Mulighed , men paa den anden 
Side ligger min højeste Temperatur (40°) alt for lavt til, at der kan drages nogen direkte 
Slutning i saa Henseende. I hvert Fald vise Iagttagelserne sikkert, at Tendensen ved Op- 
varmning af Diæthyltartratet gaar i Retning af at formindske Forskellen mellem de to 
Ætherarter s Forhold. 
De her undersøgte Opløsninger afgive et fortrinligt Exempel paa den oftere nævnte 
Sammenhæng mellem Drejningens og Dispersionens Ændringer. Fig. 10 fremstiller Dis- 
persionskurverne for det rene Dipropyltartrat og dets Oplosninger i Benzol ved 20, 
30 og 40°. 
