61 
331 
r:g 
0,80 
(J'--9 
1,29 
lh:g 
1,8-1 
mb : g 
2,03 
Afvigelserne ere jo højst forskellige, uden at der dog foreløbig Itan angives noget 
simpelt Forhold mellem disse Afvigelser og selve Drejningsændringen ved Opløsning. 
Det staar nu kun tilbage at klarlægge Forholdet mellem den almindelige Disper- 
sionskoefflcient og de to nye Begreber: den « rationelle Dispersionskoefficientn og "Op- 
løsningsdispersionskoefficienten«. 
I mit tidligere Arbejde (S. 182—83, 193—94) har jeg foreløbig inddelt de optisk 
aktive StolFer i 2 Grupper. Den første og talrigste Gruppe omfatter alle de Stoffer, hvis 
Dispersion under alle Omstændigheder er normal; disse Stoffers Drejning varierer yderst 
lidt og deres Dispersion slet ikke med Temperatur og Koncentration. I den anden og 
mindre Gruppe findes de Stoffer, hvis Dispersion under visse Omstændigheder kan blive 
anomal; disse Stoffers Drejning og Dispersion varierer altid, og i Reglen stærkt, med 
Temperatur og Koncentration. Det viser vig nu , at Forskellen mellem disse to Grupper 
ogsaa strækker sig til Dispersionskoefflcienterne. 
Alle de Undersøgelser, som hidtil foreligge over normalt dispergerende Stoffer, 
vise overensstemmende , at disse Stoffers Dispersion er praktisk uafhængig af Temperatur 
og Koncentration. Er for et saadant Stof de speciflke Drejninger for rødt og gult ved 3 
forskellige Temperaturer eller Koncentrationer: 
saa udtrykkes Dispersionens Konstans ved: 
Heraf afledes f. Ex. 
De to sidste Udtryk svare netop til de nye Dispersionskoefficienter, altsaa den 
"rationelle Dispersionskoefflcient", hvis det er Temperaturen, der har varieret, «Opløsnings- 
dispersionskoefficienten«, hvis det er Koncentrationen, der har varieret. For de normalt 
dispergerende Stoffer ere disse Udtryk altsaa ligestore indbyrdes og med 
den almindelige Dispersionskoefflcient. Hos de anomalt dispergerende Stoffer 
