342 
8 
ned i Dybet" (S. 17). Hans ovenfor omtalte Teori om Flintens Dannelse er her bleven 
noget modificeret, idet han søger at forbinde flere af de dengang gængse Ansknelser om 
dette Spørgsmaal. En af disse gik ud paa, at Flinten var omdannet Kalk; man støttede 
sig her særlig til den hyppige Forkisling af Kalkskaller. En anden Anskuelse, som byggede 
paa ScHEBLES Opdagelse af Flussyren, var den, at Flinten var opstaaet ved denne Syres Ind- 
virkning paa almindeligt Ler. Abildgaard mener nu at kunne forene disse to Anskuelser; 
han tror nemlig i Flinten at have fundet Aftryk af Havplanter, som efter hans Mening have 
været tilstede i betydelig Mængde i Kridthavet. Disse Plantemasser skulde efter deres Død 
være gaaede i Forraadnelse, og ved Forraadnelsesprodukternes Indvirkning paa Kalken skal 
saa Flinten være opstaaet (S. 34 — 35). Denne Teori er dog ikke væsentlig forskellig fra 
hans tidligere omtalte. — At Syndfloden endnu blev anset for at være Aarsagen til Klintens 
Hævning og Forstyrrelse, er ikke andet, end hvad man kunde vente for den Tid. Grunden 
til Syndfloden antages at være den , at Jordens Tyngdepunkt af en eller anden Aarsag 
flyttede sig (S. 66). 
Naar jeg i det foregaaende har fremdraget et Par Enkeltheder fra Abildgaards 
Værker, har Grunden hertil ikke alene været den, at man — saavidt mig bekendt — her 
har det første Tilløb til en videnskabelig Undersøgelse af geologiske Forhold herhjemme, 
men ogsaa den, at det har sin Interesse at se, paa hvilken gyngende Grund Geologien 
endnu paa dette Tidspunkt befandt sig. 
I sin Beskrivelse af Møens Klint kommer Abildgaard kun ganske flygtig ind paa 
Omtalen af Forsteningerne ; han nævner enkelte af de hyppigst forekommende Slægter som 
f. Eks. Belemniter og "Gryphiter", dog uden at afbilde dem. Allerede 1763 vare imidlertid 
enkelte Forsteninger fra danske Kridtaflejringer blevne afbildede, idet Pontoppidan i sit be- 
kendte Værk, "Den danske Atlas", bl. a. omtaler vore Kridtaflejringer og afbilder enkelte 
Forsteninger herfra; saaledes de to Arter, der senere beskreves som Nautilus f ricafor 
Beck og Fleurotomaria niloticiformis v. Schloth. ^). 
Henrich Steffens, som 1803 foretog en Undersøgelsesrejse i Sverige og paa Sjæl- 
land, nævner ganske flygtig Kridtaflejringerne paa Saltholm, i Stevns Klint, ved Faxe og 
paa Møen"^). Efter hans Anskuelse danner Kridt Underlaget for største Delen af Sjælland, 
ja omtrent for hele Danmark (S. 112), som derved danner el Overgangsled mellem Sverige 
paa den ene og Nordtyskland paa den anden Side. Han omtaler desuden Kridtets Beskaf- 
fenhed paa de forskellige Steder ; angaaende Kridtet i Stevns Klint siger iiaii bl. a. iS. 1161: 
"Die Lagen wiederholen sich ofters. Gewohnlich ist unten der diclitere Kalk, daun Kreide 
mit knolligen Feuersteinen, die immer hånfigcr werden, endlich fast geschiohtet. Zinveilen 
*) EiiiCH PoNTOiTiDAN : Dcii ilaiisko Atlas eller Konge-Riget Danmark. Tom. 1. Kjobenhavn 17ti3. 
') H. Strv-funs : Geognosliscli-geologische Aufsatze. Hamburg ISIO. 
