53 
387 
2. Yngre Senon. 
Naar man boriser fra Bornholm, danner Skrivekridtet den ældste kendte 7\flejring 
i Danmark. Da Skrivekridtet tilliører Mucronatazonen og, som vi senere skulle se, efter 
al Sandsynlighed tilmed kun denne Zones yngste Afdeling, er der altsaa en stor Lakune 
i Danmarks Kridtaflejringer, thi saavel hele Mammillatuszonen som Mucronatazonens ældste 
Dele mangle fuldstændig. Der kan dog næppe være nogen Tvivl om, at herhen hørende 
Aflejringer findes under Skrivekridtet, men de ligge saa dybt, at de intet Steds gaa i 
Dagen og heller ikke med Sikkerhed ere paaviste ved nogen Dybdeboring. I Danmark 
kendes saaledes ikke det yngre Senons Grænse nedadtil. Opadtil overlejres det yngre 
Senon af forskellige Aflejringer, tilhørende Danienetagen. 
Som jeg alt har omtalt i det foregaaende, lod Forchhammer sit "Nyere Kridt« be- 
gynde med Fiskeleret, og alle senere Forfattere have fulgt ham paa dette Punkt, idet de 
undertiden benytte Udtrykket "Danien« i Stedet for "Nyere Kridt". Hennig og Gronwall 
betragte dog nærmest Fiskeleret og Cerithiumkalken som Overgangsled mellem Senon og 
Danien. Efter mine Undersøgelser er det saavel af faunistiske som af petrograflske Grunde 
unaturligt at drage en skarp Grænselinie mellem Skrivekridtet og Fiskeleret, hvorimod en 
saadan skarp Grænse findes mellem Cerithiumkalken og Bryozokalken, og denne Grænse er 
saa skarp, baade hvad Fauna og Stenarter angaar, at Grænsen mellem Senon og Danien 
efter min Mening absolut maa drages paa dette Sted i Lagserien og ikke paa Grænsen 
mellem Skrivekridt og Fiskeler. Dette sidste ganske ubetydelige Lag samt Cerithiumkalken 
slutte sig saa nær til Skrivekridtet, at man ikke engang har Ret til at kalde dem for 
Overgangsdannelser mellem Senon og Danien. 
At Forholdet var saaledes, blev mig allerede klart under Bearbejdelsen af Kridt- 
molluskerne fra Stevns Klint, og denne Anskuelse fik jeg senere bekræftet under et Far 
korte l}esøg, som jeg aflagde ved Stevns Klint i 1900 sammen med Hr. Assistent V. Milthers 
og i 1902 sammen med Hr. Dr. phil. K. J. V. Steenstrup. Lejringsforholdene viste sig da 
at være følgende: 
Fiskeleret ligger i smaa flade Bækkener i Skrivekridtet; i disses dybeste Partier 
opnaar det sin største Tykkelse, som dog aldrig overskrider nogle faa Tommer; henimod 
Randene bliver Laget tyndere og tyndere, og det kan eudogsaa fuldstændig forsvinde, idet 
Laget ligesom fortsætter sig i en Sprække, der gaar op til Bryozokalkens Underflade. Paa 
saadanne Steder er der da aldeles ingen G r æ, n s e mellem Skrivekridtet og den 
umiddelbart overlejrende Ce rithiumk alk, idet disse to Dannelser gaa jævnt over 
i hinanden. Paa andre Steder kan Fiskeleret udad mod et Bækkens Rand ligesom forgrene 
sig ud i Skrivekridtet, som derved faar et flammet Udseende; ogsaa paa saadanne Steder 
gaar Skrivekridtet jævnt over i Cerithiumkalken. Endelig har jeg ogsaa nogle Steder set. 
