406 
72 
Det lykkedes endvidere Dr. Steenstrdp i Cerithiumkalken (»Faxelaget«) at flnde et 
smukt Exemplar af Isqcardia faxensis (M. U. H.), Ldgrn. 
Paa en Undersøgelses- og Indsamlingsrejse i Aaret 1899 besøgte jeg ogsaa den 
gamle FoRCHHAMMER'ske "Grube« Vest for Eerslev. Det viste sig da, at man igen havde 
begyndt at bryde Kaiken og det heldigvis paa Steder, hvor man havde Adgang til at under- 
søge den af Forchhammer omtalte Lagserie. Forholdene vare de samme som under Dr. 
Steenstrups Besøg i 1882. Man havde i Bruddets nordlige Væg gravet to Huller, hvor 
man kunde iagttage følgende Lagserie i Kridtet: 
3. Blegekridt. 
2. Cerithiumkalk. 
1. Skrivekridt. 
Skrivekridtet havde det sædvanlige Udseende ; efter Sigende skal det blive blødere 
nedadtil. Det gaar jævnt over i Cerithiumkalken, uden, som Forchhammer paastaar, at ad- 
skilles fra denne ved noget Lag af Fiskeler. Muligt vil dette Lag dog kunne findes i andre 
Dele af Bruddet, thi heller ikke i Stevns Klint findes det jo overalt. Cerithiumkalken var 
c. 30 Cm. mægtig og mindede ikke saa ganske lidt om det tilsvarende Lag i Stevns Klint. 
Den var saaledes temmelig haard og kløftet paa kryds og tværs i temmelig smaa Brokker. 
Desværre synes den at være meget fattig paa Forsteninger; det eneste, jeg fandt, var 
nogle bugtede Rør, som formodentlig i sin Tid ere dannede af Orme eller andre Dyr, 
som rodede i Kridtslammet. Cerithiumkalken indeholdt ingen Flint, men i det ene af de 
omtalte Huller fandtes der paa Grænsen opad mod Blegekridtet et Flintlag; dette var ikke 
Tilfældet i det andet Hul, men dog var ogsaa her Grænsen mellem Cerithiumkalken og 
Blegekridtet meget skarp. Blegekridtets Mægtighed var c. 3,5 M.; det indeholdt Lag af 
sort, noget plettet Flint. Cerithiumkalken fandt her ingen praktisk Anvendelse, da den 
var for brokket til at brændes og for haard til at bruges som Mergel. 
Skønt der foreligger saa faa Forsteninger fra Eerslev Grube, forekommer det mig 
dog, at man absolut maa give Forchhammer Ret, naar han paralleliserer Lagene her med 
Lagene i Stevns Klint. Iøjnefaldende er det da, at man her ligesom i Stevns Klint har 
en ganske jæ.vn Overgang mellem Skrivekridtet og Cerithiumkalken, medens der findes en 
skarp Grænse mellem dette sidste Lag og det overlejrende Danieu. 
Forchhammers sikkert fejlagtige Formodning om Forekomsten af Cerithiumkalk vod 
Herfølge er allerede omtalt S. 346. 
Paa en Undersøgelsesrejse for Mineralogisk Museum fandt K. A. Groxwall i Aaret 
isns et lille Kalkbrud Vest for Aggersborggaard ved Aggersund. Særlig paa riruudlag af 
de fundne i'orsteninger kom han til det Resultat, at det sandsynligvis var Ceritliiiuiikalk, 
