Vh stenkärnans uthiedda mynningsdel ses parallelt med liiyiinino-srandon Hacka upp 
}i()j<la rynkor, hviika l)eteckna tillväxten. 
Moire txemplar mäta K! — 20 mm i l)fedd tvärs öfver iiiyniiingon och ha en 
AvUn f(.rekf)nitner vid Ka rasåsa i kalksten, tillhörande lag .V och 4, öster om 
stenbrottet. \'id Ivlinta ocli Bjersjölagård är den funnen i lag 1; man träffar der 
oek^å i)lattry('kta exemplar i skitfer. I England förekommer den i Liidlow, särskildt 
i Tilestones. 
Den allmänna formen stämmer mycket väl öfverens med Mueohtsons figurer, 
hvdka dock t\(kas endast återgitVa stenkärnor. Identiteten med den form, som 
i»->.MKK omtalar och afbildar från block af »Graptolithengestein>, är icke alldeles ooni- 
tM^t. lio;. Hans tigur visar en lång, skarpt inskuren sinus, och dessutom säges skalet 
v:,ia hdlkomlitrt glatt, ondast försedt med tina tiUväxtstrininior. 
-\n^,i.ii<K' \l(•o^. npi^lartiiing af B>U<roi>h<.n gUhntus How. (Murchison iN.V/>, 
' " iv^. 1»; Nimt 7>;v. tafl. U, ti<r. 20 och taH. 35. lig. 2S) son. en ungdomsform 
< '/'fDf.-^n.^ how.. hvilkni åsigt senare adö{)terats af MuiiCHisox redan i tredje 
J ■>^>\Uuu ställa vi oss mycket tvifknde. Alla af os=! iakttagna 
'X^Mflar niMl In.varad mynning, hviika^ samhörighet med Ii frpanpm Sow. 
.dwojiia^d genom don karakteristiska skalsknlpturon, ha nämligen haft myn 
nniu. n i\aklnf\LMi \'i^.«orligen sakna yngre exemplar de stora rundade, ntåthöjda 
ni> !uung.>flikarne, men hur unga de än varit, ha de dock aldrig visat den sj^etsiga 
to! II. af iiiuniingen, som li.uurerna till B. r/lohafns^ Sow. angifva. 
Bellerophon hybridus (^rön 
Tafl. III, tig. 10 a, b och 1 
. (utan tigur och hcskrifning). 
triangulära med sva.ut lualfda ^,]ov. smn bilda en vinkel afT^V-SU^ Mynninuen åt 
sidorna <tarkt vidu^a-l. de^^ nfn^ I^p;. ge;, om en djnp ^nns dMad i tva utatl.öjda. 
"?H-i ^''''^^'''\ -'^^ J^^^lt odi iiailet tacka den 
l^'""'^ '' ' ' ' ' ^'i\^uzo\.^ tmdre läpp t_\cke< der Unnas en inskärning 
.1 smalt. Oj iipphOj.lt. men å ömse sidor bcgränsadt 
;nnia utgå under mycket spetsig vinkel bågböjda, 
utgöra skalets enda ornering. 
niga o,n hjxmiingens form stor likhet med B 
'.dningarnes byggnad står den nära B. 
