45 
Of van beskrifna Bellerophon-arter lia alla l)lifvit uppförda under slägtnamtiet 
Bellerophon, enär det icke varit oss möjligt att med full säkerhet hänföra dem till de 
underslägteu, i hvilka familjen Bf'lhrophontkl(P i senare tider blifvit uppdelad I sitt 
stura arbete ötVer Gotlands fossila gastropoder upptager Lindström inom familjen 
BpUeroplwntidff endast 3 slägten: BcUerophon Montfort, Cifrtolite.^ C\)xrai) ooli Tir- 
mamtus Hall. Om man f()r slägtet BeUerophon vidhåller den (tiufattniug, soiu 
LiNDSTRiiM der gifvit detsamma, hehöfver man för de här beskrifna skånska artei^nns 
vidkommande ej stanna i tvifvel om det rätta slägtnamnet, utom i fråga om B. 
hnticuJaris och möjligen B. hifhridus. 1894 underställde jag (Grönwall) exemplar 
af dessa båda arter Professor Lindströms pröfning, med anhållan, att han ville 
särskildt utrala >ig om h vilken ställning B. lenticularis iniaviiW slägtet CyrtuUtes. Svaret 
>>lel": »Jag skulle icke mycket tveka att hänföra dera båda till BeUerophon^. Ett under- 
slilgte, till hvilket det möjligen skulle kunna komma ifråga att föra B prpayi^»s och 
B. lu/hridu,^; är SaJpingosfoma Römer. Dock är hos typen för detta snäckan- inic 
del skifformig och försedd med en mycket vid nafvel. I senare tider li.ir K..kin 
{J''<'^!f och 1S96) försökt att gruppera BcUprophontidrr i flera slägteu och under-rupp. i , 
men hvad han hittills ' publicerat, kan knappast anses som annat än [»relimiiiai-a 
ine<l(lelanden, hvadan det är förenadt med stor svårighet att inordna arter i hans 
.^rupj)ering. Vi kunna dcrföre liär endast antyda, att B. gramdum saimolikt skulle till- 
hora slägtet Bxcania Hall, B. lenticuJaris slägtet Tcmnodiscus^ Kokfx clkr Or>,discu,< 
KnKKx och B. trilohatus slägtet BucanielJd Meek, medan B. i ,p(w^u^ och B hiihridu,< 
sannolikt få l)li kvar i slägtet BeUerophon Montfort. 
Holopella? sp. 
I kalk^^tenen öster om stenbrottet förekomma ganska allmänt >tt'Mkårnor af 
s^nurknr. Det har tyvärr varit alldeles omöjligt att preparera fram något af skalet, 
tJii detta sitter allt för fast i l)ergarten; af samma grund är mynningens form och 
'•yggtuid oss oV)ekant. 
Af de-a -tonkärnor vi«a emellertid några en påfallande öfvereusstämmelse 
'ja.le 1 form och dimensioner med ett par snäckor, som Sowehbt beskrifvit från 
hl'*^r Lndlow, Tile^^tunes. Artenia ifråga, ^om först anfördes under slägtnamnet 
l^t-, ifflla, sedermera såsom HoJoptJ/a. är.> K olsoletn Sow. (A[urchison 18,H<J. s. 
'''•>-';u4, tati. 8. fi<r, 7 h och « samt lS7ä, taH 34. fig. 11) '>ch H. conira Sow. 
^^ru-HisoN IHS!,, ^ (;03-f)04. tatl. H. tig. 7 a och 12 f, g samt l'^7ä, tafl. ;-U, 
% 10). 
Samma -renkärnor förekomma o,-kså i lag 1 vid Khnta. Ferd Romrk anirifver 
^^^■^•'^^ s 103 (3:>()). rari 7 (30), tig. som ett allmänt f.irekommande fossiM block 
'»f Keyrichiakalk från Xordty<kland en Murrhisonia cfr ohi>oleta Sow. Han- figur 
iknar mycket skånska stenkärnor från ofvannänmda fyndorter. 
