Om Fyledalens gotlandium 
halfmånforraig, men i midten bruten i vinkel; åt dorsalsidan räcker dcii icke 
bort till dorsaldelens hörn. Operklets båda hufvuddelar flro skilda tVan ii\arandra 
genom två par från nucleus utgående fåror. Dessa fåror divergera fran nucieus 
och mellan dem bildas en låg, kilformig valk, som utåt tilltager i bredd. 
Operklet är rikt orneradt; dess större del är strierad af tättställda. från nucleus 
utgående, radierande, upphöjda strimmor, som korsas af de ined o{)erklets kontur 
parallela tillväxtstrimmorna; på operklets mindre, halfmånforniiga del Ofvertväras 
rillväxtliujerna af några mot operklets kant vinkelräta, svaga och glesa strimmor. 
Operklets insida lia vi ej haft tillfälle att närmare studera; {la längdsnitt har 
nian kunnat observera utskott, som från operklets ventrala del skjuta in i huset Pä 
ett exemplar, visande den mot operklets dorsala parti svarande delen af sten- 
kärnan, var denna fullständigt glatt. 
Det största liittills iakttagna exemplaret af huset var 25 mm långt och B mm 
bredt; de njinsta exom[)laren voro 5—7 mm långa och intill 2 mm breda. Af 
operklet hafva funnits exem{)lar af H— 7 mm bredd. Hus och operculum förekomma 
ungefär lika allmänt, men det senare äi' svårare att preparera ut. Det har ablrig 
lyckats att finna exenjplar visande huset med vidsittande operculum, men då här en- 
dast förekomma ett slags hus och ett slags operculum, så måste dessa båda höra 
samman. 
Träffas vid Ranisasa temligen alhnänt i kalkstensbanden i de öfre lagren 
i stenbrottet och i kalksten öster om stenbrottet; vid Klinta är den funnen i lag 1 
och S, vid Bjersjölagård i lag 1. 
Af do svenska H//oUthus-imvi\ som Holm beskrifvit, står vår art. både hvad 
hus och operculum beträffar, närmast H. ar< nopfnlns Holm (s. 7K tafl. 1. tig. 78-^1 
odi tafl. 2, Hg. 1-2) frän ()land^ Tt-sinizon: M. ayenophihui har dock större diver- 
gensvinkel och dorsalsidan något hvälfd. 
Bland de mänga hyoliter, som beskrifvits från Böhmens silurbildningar, (innas 
'■i'ie, s( ni stå \ar art ganska nara, nämligen ohvius Barr., som dock tydligt 
!«• -^ig genom skalcV >,kul[)tur, och H. cultellus Nov., som skiljer ^ig genom husets 
"'1 — En af KoKKv s. 81. tad 8, lig. 3) beskrifven och afbilda<l art, H. 
'naiicu^^ torde ock hora närmare omtalas här. Koke.n grundar sin beskrifning på ett 
K-in-.kailla bt-varadt exemplar, härrörande från .>Graptolithengestein-. Hans H. erraiicus 
^'i»' longuudmella fåior f)å \entraKidan -amt en l)etydligt större divergensvinkel än H. 
'«nwu^^ (iR.,^-,, i:,.u.lUrn<l ha nnrdn=ka geologer^), som haft framför «ig block af 
