Om Fyledalens gotlandium 
63 
Honexemplar förekomina relativt sällsynt; ventralloben är bredt elliptisk, dess 
axel bildar en vinkel af e:a 45*^ med dorsalranden. 
Dimensioner: Två hanexemplar mätte 1,6 och 2,0 mm i längd, med en höjd 
af 1,2 och 1,5 mm, resp. 
Arten förekommer vid Efamsåsa i lag 3, dels å lokal B i den östligaste delen 
af området, dels å lokal 7. voster om stenbrottet; den är anträffad i såväl kalksten 
som skiffer. Vid Klinta och Bjersjölagård finnes den både i lag 1 och i lag .9. 
B. scanemi,- Kolm. tillhör sannua formkrets som B. Mncco>ii,nw Jonks och är 
genom öfvergångar förbunden med denna. Man kan bland de former, som i littera- 
turen blifvit beskrifna och afbildade, uppställa en serie med Jemna (U^vergångar i föl- 
jande ordning: B. 3Iaccoi/iana Jones var. sulcafa Reutek, B. Mnccoyinna B 
Marcotfinym Jones var. lata Reuter, B. Bolt. och B. scanemu KoL.n. Af" 
dessa intressera mellanleden kanske mest. B. Mffcror/ianu Jones var. Inta Rkutkr 
har på ventralsidan något framom midten af skalet antydan till en insänkning. 
B. hinns Boll har denna insänkning synnerligen tydligt utvecklad, men efter Bolls 
beskrifning .saknas den af limben bildade främre listen äfvensom fåran på mellersta 
och bakre loberna. Bland exemj.lar från Klinta kan man finna alla de nämnda 
öfvergångarne, så att det understundom kan vara svårt att draga gränsen mellan 
B. Maccoyiana och B. scanensis. 
Att vi här lemnat företrädet åt Kol^odins nanm y>scanen.4s-^. som ju är 
yngre än Bolls namn i>hiansy>, oaktadt vi innefatta äfven den af Boll afsedda 
formen under namnet ^.smnensis*, torde behöfva en förklaring. Vi anse nämligen 
KoLMOBiNs ursprungliga B. scanensis såsom en ytterpunkt i variationsserien, medan 
3es som ett sannolikt ej fullt sjelfstäudigt mellanled, hvilket närmre 
scanensis Kolm. än till B. Maccoyiana Jones. 
Beyrichia Steusloffi Krattse. 
Tafi. IV, fig. 14—15. 
1891. Beyrichia Steusloffi Keause, [1891: 2) s. 505, tafl 32, fig. 6—9. 
Skal rektangulärt med afrundade nedre hörn, föga hvälfdt, försedt med ett 
plattadt bräm, som utmed skalets ventrala rand når betydlig bredd. (Tenom tvenne 
mot den raka dorsalranden vinkelräta, grunda fåror delas skalet i tre. från hvar- 
andra fullständigt isolerade, platta lober, af hvilka den mellersta är sraaList. Den 
främre fåran, d. v. s. fåran mellan främre loben och midtloben. är grundast och 
l^ar i hela sin längd samma styrka, den bakre fåran deremot är något svagare i 
närheten af dorsalranden. Skalet är, .^om nämudt, fr)r.-edt med ett bredt bräm. 
^>etta. som är regelbundet tvärstrieradt. börjar vid skalets bakre ventrala hörn. nfu- 
snart derpå sin fulla bredd, med hvilken det fortsätter längs hela veutralrandeu. 
f^rån skalets främre ventrala hr»rn börjar brämet hastigt afsmahui, men kan dock 
i'^>ijas ända bort till dorsalranden. IJnder detta bräm, som står rakt ut från skalet, 
vidtager en tydlig och väl utvecklad, något konkav, veutralyta. 
ansluter 
