1869. Cytherellina siliqua Jones et Holl, s. 215-217, tafl. 14, fig. 1—6. 
1891. » » (Jones) Kbause, {1891: 1) s. 23. 
1909. » » (Jones) Bonnema, s. 74, tafl. 7, fig. 15, 16. 
Aflångt äggrund, afsmalnande mot den något tillspetsade främre ändan; i 
bakre ändan väl rundad. Skalet, starkast hvälfdt i den bakre ändan, är framåt 
sakta sluttande. Ventralranden är nästan rak med en svag inbugtniug på raidten; 
dorsalranden är böjd i en fortlöpande kroklinje. Skalet, som har sin högsta 
hvälfning i den dorsala delen, sluttar tvärt ned mot dorsalranden, mera jemnt 
mot ventralranden. Det är ganska tjockt, och på insidan försedt med två tvärlister, 
hvilkas intryck på stenkärnan gifva denna en viss likhet med en BeyricMa med 
detta slägtes tre lober. Den bakre, svagare listen går ut till ventralranden, den 
främre, starkare listen, till dorsalranden (låsranden), der den sannolikt tjenat 
som stöd åt en slutmuskel. Stenkärnan bär, som nämndt, två fåror, som dela den 
1 tre partier, af hvilka det mellersta är smalast och högst, närmast bildande eu 
knöl på stenkärnan; det främre partiet är endast obetydligt, längre än det bakre. 
Dimensioner: Längd 1,8 — 2 mm. 
Förekommer vid Ramsåsa, i lagen 3 och 4, samt vid Klinta och Bjersjölagård. 
i lagen 1 och 3. I England är arten funnen i Woolhope beds, Wenlock shales, 
Wenlock hmestone, Ayraestry limestone samt Upper Ludlow beds och har sålunda en 
stor vertikal utbredning. På nordtyska slätten är den mycket allmän i block af 
Beyrichiakalk. 
Bamsåsaexemplaren motsvara till form och storlek Jones' hufvudforra och hans 
var. grandis; exemplar, som skulle kunnat hänföras till varieteterua tersa och ovata 
ha deremot icke anträffats. 
Den teckning, som Bonnema funnit på midten af skalet hos såväl C. siliqua 
som andra arter af slägtet, ha vi icke kunnat iakttaga, enär tossilskalen ]io.< våra 
exemplar alltid äro starkt omkristailiserade. hvilket också framgår af det sätt, på 
hvilket de ofta springa loss från stenkärnan. 
Lundgren omnämner {1875, s. 10) bland fossilen från Ramsåsa Cyiherop.-^i^ 
conänna Jones?, dervid citerande Kolmodins figur (1869, s. 21, fig. 15). Emeller- 
tid företer figuren i fråga långt större öfvereusstämmelse med Jones' afbildning 
af CytkpreUina siliqua än med samme författares afbildning af Cytheropsis concinna. 
Stycken från Ramsåsa, hvilka i Lunds Universitets geologiska museum lågo under 
etiketten Cytheropsis concinna, ha vid granskning ej visat ett enda exemplar af 
nämnda art, utan endast OytherelUna siliqua Jones jemte skal af en obestämbar 
Beyrwhia, sedda från insidan af skalet. Cytheropsis concinna Jones bör sålunda utgå 
från förteckningen på fossil från Ramsåsa. 
