40 
delen af skalets hela längd och stupa starkt fraiiiåt, dereiiiot saktare åt den bakre ändan. 
Från umh> går en trubbig köl 1'raui till skalets undre bakre hörn, afskiljande ett 
plant eller svagt konkavt fält längs bakre delen af låsranden. Likaledes utgå från 
unibo suedt bakåt rigtade fåror, hvilka gå tvärs öfver skalet och nå dess nedre 
rand ungefär vid midten; på högerskalet finnes endast en djup fåra, på venster- 
skalet åtföljes fåran af två mer eller mindre tydliga, tiacka ribbor, sonj ofta mot 
sidorna begränsas af fåror, hvilkas styrka är mycket variabel. 
Skalet är fcirscdt med teniligen starka, koncentriska ribbor eller veck, som på 
fräinn' delen af skalet äro skarpa och tydliga samt teniligen tättställda, medan de 
på den bakre delen äro något glesare och mera utjemnade. 
AfbiMningen framställer ett exemplar bevaradt i kalksten och sålunda i full 
relief; arten förekommer emellertid på sina ställen ganska allmänt också i skitTern. 
I denna äni exenifdaren samman[)ressade och visa ett något olikt utseende, i det 
såvdl de koncentriska vecken som de snedgående fårorna och ribborna framträda 
betydligt skarpare (,)ch mera utpräglade. 
Arton när en längd af 30—35 nmi; det afbildade exeniplnret är 2-^ mm långt 
.'Ch k; tniii högt. 
Förek.Miun(-r temligon allniiint vid Ramsåsa. i>åde i stenlm.ttet och öster dennn 
i htg /. ^aint år oek^å fnnnen vid Klinta (från nbekant nivå) och i lag / vid Bjer- 
?ir)l;,går>l I Kngland hör arten hennna i Tpper Ludh.w. 
Arterna af detta slägte äro mycket svåra att säkert åtskilja, enär olikheterna 
mellan de når.«=tående arterna äro temligen obetydhga. riiHiNOEK uppställde {1837, 
tall. 'Ml tig. 1) en art (mfnwn/sia ch,fr,lafn från Kliuteberg på dotland. 8altkk 
beskref .^e.lan Hora arter (hynmnysuf, af hvilka han MentiHerade en med Hisixc^ers 
^r;-. angxJafa. under det att anrlra, deribland Gr. friavguUtta och (rr. rxiya.^ukaia upp- 
ställd.'^ «!n nva arter. Sedermera förde MCox dy, iruin<iulata Salt. och en ny 
' med Gr. cingulaUi Ihs. och u[>pställde de nämnda formerna 
1= Y- Våra exemplar från Ramsåsa stämma noga öf verens sär- 
u. 3 och 4 af Chnmmifsia h^iangtihitu. Från såväl HisiN<iEKS 
'^^ f-^^'- nnynlatd skilja de sig derutiiman, att deras främre 
\ låsranden i jcmn båge (utan vinkel) förenar sig med skalets 
= iitriska skulpturui är också något kraftigare än hos vår form. 
•/ (MVoY. i>r,i -r>r,. s. 2<S1, pl. I k, dg. 2'0, som också står 
' '■' - ... s tr. till och med att Livnaksox a,v7;7, s. 279) bestämde en Gram- 
*><y.^>a fran Ramsåsa som Gr. axh-a.^ulcata M'( oy, .=;kiljer sig vår art i ungefär samma 
karakterer. 
Dä. som nämndt. ard)egränsningen inom detta slägte tvckes vara svag. och 
audra närstående former blifvit beskrifna som sjelfständiga arter, har det svnts oss 
lämpligast att behålla Gr. b-iangnhtta Salt. som en egenkärt ocli ieke som varietet 
underordna densamma under Hidi?fr.ERa Gr. nhquhita. heisf denna art ioke är .-s 
närmare känd. och man möjligen kan rinna vuiiinu liteo .=kili;»kti-diet mellan IIi^i>'- 
•rKR8 «.)ch Salters figurer. 
