uingar inom skiöerkoiuplexen bidragit till den vexling i stupningens storlek och 
rigtniiig, soin allestädes — ej blott här i Lerberget — gör sig märkbar. 
Bergarten består af skiffrar och kalkstenar. De förra utgöras dels af en lätt 
vittrande mergelskiffer, dels af mera sandiga, glimmerrika skikt, båda stundom vex- 
laude i papperstuuna skikt. Kalkstenarue bilda någon gång sammanhängande tunna 
skikt eller band, än af fullständigt tät, alltid fossiltom bergart, än åter ganska grof- 
kristalliniska, ej sällan fossilförande. Vanligare är dock, att kalkstenen uppträder i 
form af oregelbundna linsartade partier, hvilka mestadels ej äro skarpt afgränsade 
från skiffern och derföre snarast skulle kunna karakteriseras som kalkrikare partier i 
skiffern. Ofta nog kan man också följa skiktningen från skiffern ett stycke in i 
kalkstenen. I af vittring påverkade kalkstenar af detta slag ser man stundom ut- 
kilande skikt af sandigare material, ofta nog rika på ostrakoder. 
Som nämndt, äro fossil i somliga lager rätt ymniga. Faunan, som i allmän- 
het har karaktären af en dvergfauna, är visserligen ganska formrik, men som be- 
varingssättet i allmänhet just ej är det bästa, är det i det stora hela ett fåtal former, 
som kunnat till arten fullt säkert bestämmas. En närmare bearbetning af faunan 
kräfver större material, än hvad hittills hunnit insamlas. Redan nu kan emellertid 
fastslås, att colonusskifferns fauna är mera rikhatig, än man hittills torde ha för- 
modat. En på paleontologiska grunder fotad jemförelse mellan den skånska colo- 
nusskitiern och andra trakters likåldriga gotlandiska bildningar torde dermed också 
rycka sitt förverkligande nägut nunnare. För tillfället måste vi emellertid nöja oss 
med en allmän ofversigt öfver de i Lerberget anträffade formerna. 
Bland de allmänt uppträdande arter, som genomgå hela skiktkomplexet, mär- 
ku.s törst viAi ['rainsr de bada, från hvilka denna lagerserie lånat eller lånar sitt 
uainii. uiuulii^eu Canhoiu >nt'rrupta Öovv. och Monofiraptus colonus B.^kr. 
Mouufirayhis dwnx-s MLsfs har blott antecknats från de öfre lagren, men der- 
vid ar att maika, att bevaringssättet knappast tillåter att säkert skilja mellan denna 
art och den varietet af M. colonus, som här är rådande. Monogr. hohemicus Bakk. 
förekommer alhuänt liksom M. colonu,-, ofta nog ensam fyllande hela skikt, men egen- 
domligt nog har den ej antecknats 
från de undre lagren. Ofriga graptoloidea j 
mera sällsynta. Mom>g,: Romitri Barr. och M. .V«76-.vo«z Tui.lber<> äro endast i 
i de undre lagren. Momgr. .^■a^«^>M5 Tullberg tyckes vfisenthgen tillhöra de mellersta 
lagren, äfven om den ej heller alldeles saknas i de undre. I öfre delen af den 
protil. soui upptagit;; i Lerbergets sydligaste del, hnner man en 3.25 m. niägtig 
hori.sour, rfarskildt i öfversta delen rik pa retioloidea. bland Inilka Pteciograthis 
macil^ittus r«-.B>'<iuisT är den vanligaste arten; jemte denna träffas af ven Rfholäes 
"pino^us WooD och sällsynt Gothograptus nassa Holm sp. 
Ilia bevarade orthoi-erer förekomma hela lagerserien igenom, och i öfre delarne 
ha också ett par exemplar af en Discucera.^ y anträffats. 
BrwJ,'. .>.,-.}.,■ ^pp. indet.^ äro i vissa kaikband, särskildt i öfversta delen, ym- 
- - •■ - bar Orfhis biloba L. funnits i de undre lagren, likaså Fho- 
