studier öfver dictyograptusskiffern 25 
Lohal 2. Strax SV om de nämnda lagren har man alunskiffer tillgänglig 
i åns b.)tt(Mi i)å en sträcka af 14 m invid Lr.gra äl^rädden. Läng?t i SV är 
skiffern vågrät eller har den svag västlig stiipning, hvilken mot NO (ifvoigär 
till nonllig. Sammanlagda mäktigheten af de i domwi protil blottad.' hignu 
öfvorstiger ej V a m. I de undre skikten uppträder Bicttiofiroptus jhiJ» l/ijvrtms 
Eicnw. ynmigt tillsammans med fragment af cn Ch>no(]y,iptus, i de öfre ät. r syn.-^ 
Didijograptus saknas, eller åtminstone vara helt sällsynt, hvareinot Clonogmpfn.- in» II 
var. Callarei samt Cl. teneUus var. himis förekomma i miingd, ufta^?t helt tiukaiidi.' 
skiktytorna. I denna öfre liorisont finnes vidare Briingraptus Hunnehergrtisis Miso, 
Kartskiss öfver Jerrestadsområdet upprättad IDOö. 
Teckenförklaring: 
ooratopygekalk 
hvarjämte ett [nir exemplar af Cl. t>neUu,< vai 
i NO, alltså i de r.fversta lagren, funno de a 
kropparna. Knsraka exemplar a? ( tholn? Snlt^^r 
Lokal 3. Tngt-fär »u) m läiigre uppfOr : 
åbrädden. ocli kan deu härifrån utan aflu-ott fr.lja.s oniKrmg UH» m t^aer i n.- 
1..3t. Till en l^Orjan ha 
irefter, där bäckfåran ba 
na^ helaskitTer^v 
skittVr äter till^äi 
närmaste fram till den punkt, där ån böjer at mot i 
skiffern helt svag. nordlig eller uordnordostiig stupning. l>h 
sin största bredd ivi<l «iffrau .5i. horisontell, hvarefter den sä småningom antar sydvästlig 
