stadier öfver dictyograptusskiffern 69 
Clonograptus tenellus var. hians Moberg. 
TaH. TV. fio-. 27, 28. 
1892. Clonograptu.^ tenellus Viir. hia)}S ^roiiERc, s. 1)2. tall. 2. fi^ 4. 
Domiii varietet skiljer sii^ från luifviidfonncu gennui -Ttirrc «iiv* r-eu-\ iukcl 
(cirka 105") mellan sekundärgi-enanio och -eiioiii .le^sa- .-^lörre relativa längd i för- 
hållande till priniärgrenarno, li varjämte alla .-renar äro särdeles .smala. 
Clonograptus tenellus var Callavei Lapwokih. 
^Patl. IV, hg. I- 15; tart. V, fig. 2. 
1880. ? Bri/ograj}tus Callavei Lapworth. s. 165, tafl. 5, fig. 21a, b. 
1892. BrifOf/nipfus y sannrnfofius MoHEua, 95, tafl. 2, fig. 10—12. 
1902. Clonofiraptus tmellus var. Callnni, Va.uv.^ and Woou, ^. 84. tat! 11, 
tig. 3 a— c. 
Enligt Elles ocli Wooi> skiljer sig denna varietet fran hufvudloriiien uenom 
styfvare och ansenligt bredare grenar samt något st(')n-e, ej fnllt sa taft stiillda 
thecor (8 på 10 mm.). Den senare karaktan-n pa^^ar ej alltid in på de .-xempkir, 
jag ansett mig böra hänföra till denna vari( tet. AiVtamiet mellan ['orup niiig.-pmik- 
terna är inom de mera proximala partierna alltid mindre än lio< hut vudt'orn)en. 
Jämte nämnda båda varieteter synes det niidvändigt att särskilja ännu en, 
livilken jag på grnnd af dess storlek vill benämna 
Clonograptus tenellus var. grandis n. var. 
Tafl. V, fig. 3 a, 1) och måliäuda 4—6. 
Denna form är så olik den ty^nska Cl. tcncUu,-^, att <let vi. I fr.vcra pn^eende 
synes orimligt att ni)ofatta den såsom en varietet och ej - - '>ch 
måhända --kola framtida un<ler-ökningar visa de-s själfstni. .i*^d 
hänsyn till thecorna öfverensstämmer med CV. tnienn-' och v. an- 
theeuruas aperturaldel. De [.dmära' grenarnes -.tn,t!..mlag.::t i.iiig.i ur mm. de 
sekundäras längd är varierande, men min-t dubbelt så -^tor H.»m funikelns. Grtnarne 
af högre ordning bU längre än de -ekundära. Längden tilltager stundom men ej 
alltid med urdningstalet. Grenarnes divergen>vinkel däremot ndn^kas med ordnings- 
talet. Såsom redan nämndt öfveren-.-tämma therorua med dem hos CJ. fme/ht.< fornia 
typica; de äro små i förhållande till grenen- bredd, i det de uppta ej fullt hälften 
af hela bredden. Man kan räkna 9 å 10 på 10 nnn. På en och annan theea 
synes en kort dcnrikel. 
Ifrågavarande varietet påminner mycket om den från un.lre didymograptus- 
skiffern beskrifna lemnograptus muUipUx Nich., frän hviikeu den dock afviker genom 
