74 - A. H. Westergård 
geologer ocli mineraloger allmänt vara af den åsikt, att nämnda kroppar äro pseu- 
doraorfoser efter kristaller. Sålunda ville Deecke (ld99J tolka dem som pseudomor- 
föser af pyrit efter gips. Nyligen har Stolley (1909), som å Bornholm insamlat 
material dels från ett grärislager mellan dictyograptusskifferu och pelturazonen, dels 
från sistnämnda zon, egnat dessa kroppar en noggrann undersökning beträffande 
såväl deras niineraliska karaktär som deras kristallografiska begränsning. Han har 
därvid kommit till det resultat, att pseudomorfoser af pyrit verkligen föreligga, och 
då han vidare kunnat särskilja två till formen olika slag sluter han, att de ur- 
sprungliga mineralen ock varit två. De allmännast förekommande, hvilka ha tydlig 
spolform, anser han på grund af deras fonn vara pseudomorfoser efter gaylussit 
(CaCOg . NagCOg . 5 H2O). Dels tillsammans med dessa, dels enbart för sig i andra 
skikt af skiffern, förekomma andra kroppar med mindre utpräglad spolform, bredare, 
tämligen korta och till och med något tafvelformigt utbildade, hvilka han om ock med 
någon tvekan vill tyda såsom pseudomorfoser efter pirssonit (CaCC);, . NagCJOg . 2 H/)), 
likväl med an.iiil" vande af att de till formen närmast påminna om struvit 
(NHjM.trPOj .6HJ)) af Braunschweig-typen. 
Det å lad. II, hg. 28 afbiidade skifferstycket med ifrågavarande kroppar här- 
slaraiuar från l.>asen af dictyograptusskiffern vid Jerrestad ^). 
ISom dessa kroppar i våra äldre samlingar och i öfrigt man och nmn emellan bland de 
skånska geologerna ofta betecknat.-^ som >SaUeretla^, torde det ej vara alldeles ur vägen att har 
framhålla det oriktiga af en dylik benåmnin- — Släktet Salterella uppstälMes 1861 af E. Billixgs 
(s. 17 i Pala?ozoic Fossils. Vol. I. Montreal 18<;i— 18r)r>\ som antog att släktet stod nUra Serpa- 
lites. Hithörande former bildas enligt originalbeskrifningen af små, i hvarandra sittande koner, 
af hvilka den sista varit boningskammaren. Ytan har koncentrisk eller longitudinal striering. 
liingden växlar hos olika arter mellan 2 och 8 lines (således mellan 5 och 20 mm imgefar), 
ställer 1867 :8y.st. Sil. Vol. III, l.^s" en af arterna inira^ Hyolitkns, en annan nära Tenta- 
Wasbin-ton li:&>, ansluter sig Walcoxt, h. 144. till B.VKKAxnKS uppfattning. Samtidigt fast- 
ställer han, att fossilen från Anse au T.oup tillhöra olenelluslagren CGeorgian\ Redan Bjlli>^gs 
hade påpekat den nara fran-l^^kapen mellan sin Salterella rugosa och den af MrRCHisoN upps^tällda 
S.rpuhUs M.iccuUocJu (-0 Siluria. 1K)9, s. 222 och »On the succession of the Older Rocks^ in the 
' uum-ra föres till Sall.rella. Denna S. Macctälochi Mukch. är 
>:ilterella Grit, en kvartsit, sotn i tunna band viixellagrar med en 
I..U'U-oj£TH »An i ntermediate Text-Book of Geology. Edinburgh.^ 
.itr int», t aunat an rnojli^ren en viss habituell likhet, hvad storlek 
nuat gifva någon som helst anledning att kalla de ifrågavarande 
