att korrigera strömstyrkan för den gren därav, som går genom voltmetern. Beteck- 
nas därför motståndet i metalltråden med m<, shuntmotståndet i reostaten med r, 
samt utslagen på voltmetern och ampéremetern med p och resp. och strömstyrkan 
i huvudledningen med i fås: 
mt.i = 0,0001 p 
100 . 0,0001 s , ^ 
^ = 1 [_ 0,0001 s; 
Om sålunda vid en mätningsserie hela tiden samma shuntmotstånd r användes, blir 
motståndet proportionellt mot varför denna storhet vid beräkningen av motståndets 
temperaturkoefficient kan direkt användas. Endast för beräkning av motståndet vid 
O® C. har jag använt den fullständiga formeln. 
Eftersom jag vid alla temperaturer använt samma strömstyrkor, erfordras för 
metodens tillförMtlighet av ampéremetern endast, att utslagen äro entydiga, och av 
voltraetern, att dess utslag äro proportionella mot strömstyrkau. Att detta senare 
är fallet, bevisas därav, att — blir konstant under varje mätningsserie vid konstant 
temperatur. Är - konstant, visar detta därjämte, att tråden Me antagit badets tem- 
peratur, så framt det har förflutit en tillräcklig tid mellan de olika mätningarna. För 
att visa den grad av noggrannhet, till vilken man med denna metod kan komma, 
anföres här (sid. 21) en fullständig observationsserie. Om avvikelserna mellan de 
olika vid O** C. funna värdena visat sig ligga inom felgränserna, har jag ur dem 
beräknat ett medelvärde. De övriga reduceras till exakt 50, 100 och 150'^ C. med 
antagande av lineärt sammanhang mellan motstånd och temperatur. Ur dessa 
värden, vilka jag betecknat med »w* red.», har jag sedan enligt minsta kvadrat- 
metoden beräknat värdet på 7 och S under förutsättning, att motståndet följer lagen : 
(5) = (l + Y^-f 6^2). 
Därvid har jag. liksom vid den numeriska beräkningen av observationerna beträffande 
den termoelekiriska kraften, ragit hänsyn till de ökade svårigheterna att bestämma 
högre temperaturer på det sättet, art jag betraktat den relativa noggrannheten för 
de tre ifrågakommande temperuturintervallerna såsom lika stor. För att underlätta 
jämförelsen mellan de av mig bestämda värdena på temperaturkoefficienterna med 
de av Guerder beräknade, har jag tor varje undersökt metall eller legering ur y 
och o beräknat dtls ledningsmotständfts procentiska tillväxt, P„ och dels lednings- 
