Edvard Björnsson 
De elektriska egenskaperna hos olika »modifikationer» av silver hava visserligen 
ofta varit föremål för undersökning, men i regel har aldrig mera än en egenskap 
åt gången blivit studerad på samma material, och graden av hårdhet har därigenom 
ej på något sätt blivit numeriskt definierad. Så anger t. ex. Noll ^) utan någon 
diskussion för termoelektromotoriska kraften i^ioo-o för silver av olika förhistoria föl- 
jande värden: 
Mycket hårt Hårt Svagt uppvärmt Mjnkt 
Mot kvicksilver E,oo^ = 710,23 695,85 685,OT 671,51 mikro volt. 
Mot bly Eioo^ 2) =- 307,7 293,3 283,5 269,0 
Dessa 
Enhgt Dewar och Fleming ^) är E.^^^ för bly-silver 332 mikrovolt ' 
sistnämnda lämna inga uppgifter om silvrets förhistoria. 
Den utförligaste undersökningen av hårdhetsgradens inflytande på temperatur- 
koefficienten för silvrets ledningsförmåga har utförts av Matthiessen och Bose % 
vilka ange följande värden på konstanterna i formeln 
sedan beräkna nie<leivärdena under förutsättning, att temperaturms inflytande på 
ningsfönnågan (X) för hårt och mjukt silver är detsamma. 
Av nyare arbeten är det endast Cohns undersökning: »Nachwirkungsänder- 
som mera ingående beliaiidlar denna fråga. Cohn under- 
ahnfJutii le<lnin<)smof ståndet rid nonstemmn 
Igen des Widen 
i4emperatur för hårddragna trådar 
<K-rii silver (U,4 " o föroreningar), sedan dessa under kortare eller längre 
ipphettade till 60, 100. UO eller 180« och drar ur sina mätningar den 
ändringarna delvis måste bero på efterverkan och ej uteslutande på 
nre strukturen, men anmärker samtidigt, att en mätning av lednings- 
av större intresse än mätningen av 
ring i d 
ståndets temperaturkoefficient bon 
