Aven vid motståndsmätningarna på trådarna 9: ] och 9: 2 framträder denna lahilitet 
fullt tydlig. Trådarna 9: 8, 10, 11 och 12: 2 visa sig däremot stabila vid mina mät- 
ningar, vilket naturligtvis endast innebar, att de ändringar, som möjligen hunnit 
uppkomma under har i frågakommande tider, ligga i noii\ felgränserna. Av samtliga 
mina mätningar synes framgå, att en uppvarmnnig till 50" (J. under V* timme ej 
andrar vare sig motståndet eller termoelektnska kraften 
Resultaten av de liär anförda mätningsserierna har jag ^nmmiuifört i Tab. 15. 
Översikt över silvrets egenslcapn- vid olikartad t 
idhmj. 
0,2292 
0,2162 
0,1773 
10,0 4,012 
Upphettad 
Då vi^sa av dessa trådar, såsom ovan -ägts, ej aro stal)ila vid uppvärmning 
till högre temperatur än 50*^ C, har jag, för att kunna jämföra dem med varandra, 
i Tab. 15 angivit dels den obs. termoelektromotoriska kraften för mtervallet 0—50'^ C. 
(JS'5o_o) och dels ledningsmotståndets procen tiska tillväxt fP^,,) för samma ui>pvärm- 
ning. I kolumnen har jag angivit sp. ledriingsmotståndet för alla trådar utom 
9: 2. For erhållandet av dessa värden ur har jag bestämt trådarna*^ volym ge- 
nom hydrostatisk vägning i toluol. ' 
För dessa värdens tillförlitlighet fordras utom de å sid. 20 nämnda villkoren, 
att de använda mätningsinstrumeuteii verkligen angiva strörast\Tka och potential- 
differens 5) i absolut mått. Då jag ej överty-at miL^ härom, må>^te noggratmheten 
i de absoluta värdena bedömas ur en jämförelse med tidigare mätningar, och jag 
anför här följande värden på f^j: 
r (hårt) 
,mjukt) 
(fint, 999 
0,0158"' Jaeger 
0,0158*^ I p.^^^ 
