Om den mikroskopiska analysen av dessa legeringar nätnner Petrenkr» intet. Det 
förefaller emellertid ej orimligt, att Scägring har kan förekomma på grund av olikheten 
i sp. vikt mellan Äg^Sn och Sn, och att detta skulle vara förklaringen till denna olikhet. 
För leg. H kan en dylik heterogenitet i blandningen genom valsningen hava blivit 
upphävd (se sid. 33). En jcämförande nndersökTung hftrav mellan tenn-silverlegeringar 
och motsvarande bly-silverlegeringar är redan påbörjad. De fyra paren av legeringar 
med 10— 40 " o silver falla alla inom området hB på tig. 10. Dessa bestå således 
av a Ag^Sn -h eutektikum B. 
Resultaten av Petrenkos mikroskopiska undersökning av tenn-silvericgeriio^ar 
vill jag här i korthet referera. Legeringar med 3,5 till 48 °/o Ag äro kva!itati\t .^hero 
ende av avkylningshastigheten samt innehålla 3 (2) stnikturelenient. Legei iii-ar me.i 
48 till 73 "/o Ag visa efter hastig avkylning tre struktnrelement, vid långsam tvu 
eller ett. Legeringar med 73 till 83 *'/o Ag innehålla likaledes tre struktnrelement, 
om de få svalna hastigt, men endast två efter långsam avkylning och kunna efter 
plötslig avkylning från 490*^ fås med endast ett strukturelement, I legeringar med 
83 till 95 Vo Ag finnas i regel två strukturelemeiit, men om legeringarna lA ^valna 
mycket långsamt (leg. 8ö A)^). kunna de erhållas fullt homogena, oeh pa ^l'}.[ir>\ 
synas då större eller mindre polygoner. Till denna sistnämnda typ luMa -lutlig^n 
legeringarna med 95 till 100 '' o Ag. 
Av dessa förhållanden förklaras lätt å ena sidan överensstämmelsen mellan 
värdena på -E'ioo-o för leg. 10— leg. 40 och å andra sidan diskontinuiteten i mot- 
svarande storhet för legeringar med högre silverhalt. Det bör således sannolikt 
erhållas flera olika kurvor inom dessa områden, och då jag tillsvidare icke haft 
lämplig ugn för un<lersökuingen av avkylningshastighetens betydel.se för dessa 
legeringar, har jag avstått från att söka konstruera någon kurva för Em o- F^^r 
jämförelses skull anför jag i fig. 11 den kurva, som etdigt Pu^chins ^) undersök- 
ningar återger tenn- silverlegeringarnas elektrokemiska potential. Såsom av <lenua 
svnes, äro värdena mellan 70 och 100 atomproceiit silver tämligen växlande. För 
övrigt kan hänvisas till analogien mellan (lenna grupp av teim-;>ilverlegeringar 
och ^/-Z«-legeringarna, vilkas ledniriirsmotstånd undersökts av Sturm -^l. Dessa 
visa sig i synnerligen liög grad beroeiide t 
har i sitt diagram konstruerat ej min<lre än fen) delvi- [ivpoteti-l 
skulle ange sammanhanget mellan dera? sp. ledninir=m. .t.-^tand 
sammansättning. 
^v fi- 9 framgår emellertid alldeles otvetydi-t, att E,.. fr.rtenn-ilverlegerin- 
garna har ett nnnimum vid e:a 70 ^, silver För ytterligare jämiorel^e hän^ isas till 
-ni=kn förbehand 
ra kurvor, vilka 
ich procentiska 
Maevs ^) kurvj 
Denna bestjir ; 
linjeV. son. träffa^ vid omkr. 70 « o Ag. Kontraktionen uppgår här tid 
Zfciir. f. anorg. Ch. 5fi, 21 (1908). 
Rostock 15^04. 
