er M fmm t yu 
tænfcrjcg, haXfU \)dalIereDe foc {an9?:iiDfiDcn bcpittct ftg paa ^ort[)eD , itge* 
fom Uugavcvne {)atoe c^ion. 2)i(]c uDtcDfFe 20 \)cD Hufz, 21 \)i>D hufzon egy, 
09 iooov)eDEzer; pallet 100 (Szåz) fommei' temmelig ot^ereené mcD Det 
gqppijTc Zhioettc;, elkt Szate, men meget meve meD ginnerne^ Szåd. 
3eg ber cp forbigaae t>en ganDjTe bcfpnt)erlige SJJaaDe, Dijfe S^ælle^CvD 
bruget paa, fom beflaaev Deri; at, trcorfomfeeljt et ^ceUejDcD, fom betegnec 
flere enO een, fm^eé til et Subftantivum , Der fætte ^\)erf en Supperne , i6fel>eller 
Ungarerne Subftantivum t Pluralis, men Det forbIiv>er altiiD i Sing:ularis. %oU 
gelig !unDe en i^ap, eller Ungar iffe ret ftge, jeg gtpev Otgjtce Bøger (adom 
néket Négy Konyveket) men bor fige, adom néket négy konyvet^ (jeg 
giver bsglire ^og. S)enne S)^aaDe forekommer *ae( i&cD førjle Øpefpn noget 
fremmeD, men man feer Dog letteiigen, at Den er meget ot^ereenllemmenoe uieD 
funD fornuft. 
Sit Ungarcrneé og 2appm\eé ©preg er M famme, Bebifeé af &en 
lige SOlaaDe i at hntge Pronomina , Affixa^ og Suffixa, 
famt Præpofirioner, 
gigefem Pronomina bruae^^ i ct !)^3ert@prog ofte/ faa foraarfage De, Det^ 
fom De enDog liDet foranDreé i foviFlcOige S)ialefter/ en ftor ling[)cD i 5a(en. 
©aaieDeé^ at en t>anffe[ig fovjlaaer en ©anjl, fommerfor en (tor®ee( 
Deraf, forDi Deres Pronomina er^ noget foraiiDreDe. 5()i i ©tæDen for 
en figer: uDtaler^n ©anjf Det: 
id) — — — jeg. 
- mir _ _ — mig. 
v>Dn mir — — — af mig, 
roit — — — 
un^ — — — 0^. 
er — — — l)an. 
gat'perne, finnerne, gjlbctne, og Ungarerne ere f^inanDen og noget ulige 
i Pronomina) men Dog tffe.faa meget, at man ifh fan fce, at Det er ^orlTiel« 
.rigf)eD i ®iale?un at tilregne. ■ Sapperne i ginmarfen uDtri)ffe Pronomina 
jcci, l)u, ^an, vi/ 3, Oe, \)eD: mon> ton^ fon, mii, tii, fii, men Un^ 
garerne^ 
