€>m^atetkno^fmmmfattc Zm, 107 
Den atiDen, fom nipeUg cf namieD, at mMiQcBtøité UMi^t Addi- 
tion aMQ (m^ Qiu noget U-mMiQt, 
. §. 14- 
dtxMiCi fol' at totfe Isen alkviisiiftt Gontradiaion, fom 1!i;t>ef 
af l»en U-enDultgfieD, fom Dei- ttlleggcé tet Materielle, ba maae ntan 
oQte, at alt ttt, UX) f)inlfet noget fteite fant> tccnfesJ/ efter 09 at alt 
t>et, fom fant) fomnDreé efter mere og nnnt>re, at alt fcet er endeligt/ 
t>a nu efter Det forCDanfige Syftema om SCflaterien, t>ct©frtg^? li cntse« 
ltg[)el)er, fom Ber forefalber/ er ttUtge af ten ^ej?affini)et>/ ar t>e 
funDe foran&reé efter mere og mtnl>re/ faa fli;t)er tmf, at bet u-en* 
l>eltge maae tillige Dccre enteltgt; en Propofition, l^iji^ Subjeåum 
og Prædicatum ere filbefeé ftriDige. 
§, 15. 
©aafremt man nu inf bruge biffe Propofitioner tif at unber- 
fiige &en50iening om Slftatertené S)e!eiigl)e&, feer man (tvax; at alk 
U 2Janf?eligf)eDer/ fom ere forekomne t Det forrige, f)ar alle meD tjin- 
anDen (SteD i Denne a)lening/ thi Da man i Denne ftDftc antager aUe 
OrDener af U-enDelig^eDer / fom før er \>iiit §.3./ faa følger Deraf 
aabenbar, at Det U^enDefige / fom Der f)anDfeé om antaget tillige for 
at bcere af Den ^effajfenfjeD, at Det fanD foranDreé efter mere o(j 
minDre, følgelig og at Det er tillige noget (SnDeligt. 
§. i6» 
Slftfaa maae neDbenDig De, foitt paaftaacrsstatetiené ©eleftg. 
t)eD in infinitum , enten tltffaae/ at Det U=enDelige/ f)Dorom DefjanDlc 
er iffc noget birfelig U=enDeligt, eller og, om Det (¥al uccre et birfe« 
ligt, at Dereé931eniug Da tnDel^olDer Contradiåion. øeg tbioler paa, 
at man fornuftig fanD tage noget anDet enD Det førf!e'35artie; tf)iat 
t)ittDe (tg fil Det itDfte bil bel f)abe temmelig jTette følger, 
O 2 §. 17, 
