122 J. K. Contradiaio ner i t>et fcet)\?anlige Syft ema 
tradiftionis 0(J jlet iXiUt fcUtøe tUomé fOV Principium rationis fuffi- 
cientis. 
g^lgeltø cr m Propofition af Jp)r. Jufti iUt alminDeffg ranl>t, 
at alt tCt 9^øl)bCnl>igc ^av intet mel) Principio rationis fufficienris at 
fcefttUc; tticn om t>en cntog toar gantjfe 09 alDcleé fanCt/ aiuiDe tm 
tog tffe fcmgcé i nccttocftente 2i(fcclt>C/ tf)i t)cr t)mUié itU om 
©clcncé SSnuelig^el!! for fmiU tt Utm^U^ i og for ftg, men ()ei: 
^anMeé om en tcceé QyaUtet, om noget fom man fano forefttfle ftg 
fom at toceit forantei-ligt i fcen ^anfe/ fom man f)at om ©ele/ ^oaD 
i)eUer nemlig, at fce ere (tmpfe eUer iffe, folgelig ^øier tette ©pøré. 
maal ^paa en tobbelt SCflaate f^en til Principium rationis fufficientis. 
U^agtet/ at l>er ere entnn flere S:ing, ^bori jeg iffe er enig 
ltiel> tenne habile Autor, faa V)il jeg tog ifh giore min 5tftantling 
toiltfloftigere met at Dife i'ore atfftUige SDicninger-, M er nof. at t)av)e 
ftilf afret) teett)feer/ ^)aa ()Diieet>en ^ele58t)gning f^oiler, og efter 
^biégaH) ten iUt Icengere er ivStano til at funte fme^ 
§. 37. 
sjRen for at fomme igien til te Contradiftioner, fom fintet i 
tet almtntelige og fcettanlige Syftema om SUtaterien og te fammen« 
fattt ^ing, maae jeg fortelig erintre, at te fom ^oerfen oitle tilftaat 
S)rfeligbeten uten Opfier, et) ^eUer gant|¥e (imple <BÆfener/ af 
?ERaterten ffal fammenfoftteé/ te paaftaaer biffe Atomer, fom 
ere ttlfitft af en u-cntelig ftor SoUdité eUer ^aarbet, ^DilfettTal 
toere ?lacfagen/ at tijfe 2)ele tilfttft itte f unte Iccngere teleé. 95ir' 
fcltg er ter for begge Hypothefer i tenne ^ilforlte en ftor Q3anf?e* 
Iig()et> at ooerointe/ fatter man at SDtaterien er u^entelig telelig / er 
tet 
