mt 9)?atenmo5 fammenfatte Zm, 125 
MiQtmffxtfmi (v9MUtimø^ SRummef mnMiQ tmiQt/ faa 
flt^m aUenttintirtc^aftig^cD maa tog toccrc faaleteé bcffaffen/ naac 
eUei'é cr fenfible, at eni^ina tocD t>en f(int i m Qimi'Ziit tgieit« 
ticmtøk et U"«it>eltgt Stntal ^imcten men fcer cr entmt en anttn 
P3ani?e(tg^c&, fom giet- pm tm mt>m Bitt / at langt fra ^aftig* 
()ct>en og 'Sebcfgclfen |?u(t>e funt>e Wi»e u-entiétigftore, bliu te ttcrt* 
tmot» tiet intet/ tf)i ffal et Corpus kiHtgcé, maae noM^cnbig tct-S 
t)l)erfte Superficebcbcegeé/ <?a! en Sinie tgjennemføké, maac nø&» 
nenttg alle tme ^uncfer tgicnnemføtcé/ følgelig er ten S:anfe om 
SScDccgclfen i»en famme, fom om man foreftilte gg, at et Marhema- 
ti(¥ ^punct itcltg McV) lagt til t»et ant>et, men dcD at legge lutter Ma- 
themati(Fe ^wicter til l)want)re faaeé altrig -uten et ^unct, følge- 
lig |¥ulte Setocegelfen pm tenne dMaU 6liDe u^muelig ; tet er et 
jTet ©toar, om man int ftge at te Mathemati|¥e og Phyfi|?e ^mtcter 
ere to atffillige/ t&i faa Iccnge fom Skummet og te tre Dimenfioner 
antagcé for et famnt reale, fom tc ()o!teé for at Dcrre i tet fcet' 
vanlige Syftema, er tenne Diftinaion altfle^ u^npttig. 
§. 42' 
Sflummef og ^iten definerfe efter tet fætbanlige Syftema 
far tffe mintre 'Bant¥eligl)eter i jtg. ^egge ftriter te met Prin- 
cipio rationis fufficienris, t^i ere tcrcé ®e!e altelecs oijeralt cené-- 
i>anne; er ingen Slarfag topnfelig/ ^uorfor ten ene^arfifel iUt funtc 
; ' 03 
