i at (FrfDc 5cn gamle ©anfFe øg ^ot^t Jr^ifmit f 
mvéf m^afi^tt gamle SSg^ptiflPe* ®e faa omfclc^ne 2cmimga^ ^)a\^^c de 
Soldanis, ReinefiUSjMajus, 03 Sappuhmus famtet. 
€nbnu fiaae nogle $(jtati|Fc ©prog tilbage, ly'oiiU/ 6e \)ave oi? tiffirt^ 
fce bcficnDte, jfuilemaajfec tkm niece enD alle anDre til at o))!pfe\)Drtgolfi5.^er^ 
fomf!* 3eg menev alle be, fom talcé i Det frore og \)iDtloftige gant)/ Der ntial* 
tninDelig er befienDt unDer ^am af ^aiariet. QSore gamle ©fribenter paa* 
ftaae, at Ochin, og f>an^ SJJeDfølgere erefomne fra Tanais e!kr Don gioDen. 
5^u foj^egft)e Contarenus, ScalrgenBiisbecq, at Der i DetSrimijfe^atarie ta# 
leé enénu paa nogle ©teDet: et ©prog, fom i mange ^laaDer fommer otnreetv^ 
meD Det ^pDfFe, f)^oraf Den fiDjle og anforer til 55e^>ii^ nogle DrD, og at Da* 
^nDog ftnDeé S3ibeler ibfant De §olB, (fremie meD famme €^)aractererr og paa 
famme "Slml, fom Den alminDelig faa falDte U/pbi/^ ©otbijfe D^erfcetrclfe af 
St)angelierne. S5crfom Denne @ag er rigtig, om ^loié Q^ié&eD man ct) fulD* 
f ommen fanD blitze otjertpDet, meD minDre nogen grunDig IcerD S)2anD \>i(De DiD* 
I)en paatage fig en Stepfe, faa funDe man [)erv)eD ?omme trl mere ©ifferl^^Dom 
^t>or\>iDt Det gamle 3:pD(f e , 9?orDi(?e og ©otl>iire @prog ^a^er f ommet ot^ereemJ, 
cUer ilfe, l^\>or ncer \)ore S^orDijte og ©otf)erne l}au tjæret MnanDen bcgcrgteDe, 
m Der er nogen ^imelig^eD i Den 3)2ening, at De gamle ©ot^er ere uDgangne 
af t>or ^orDen, om Det fanD ^olDe @tiF, at Ochin er f ommen fra Tanais, og 
faa fremDele^- S^a Denne UnDerfogning , naar Den retf affen bler> giort, \)ilD^ 
9i\)e faa flort et i m gamle ^iftorie, faa er Det unDerligt, at ingen ^at>et: 
enDnu mllet an\>enDe S8tfo|lning ^erpaa, Da golf Dog Dagltgen uDafe mange 
^enge til langt mindre rigtige, >a ofte jf aDelige og unpttige SJing. 3 faa^m 
^enfeenDe fortiener intet gol! mere at prife^, enD Det Sngeljle, fom ep laDa* 
fig forir^De nogen Umag, $Seft)^ring og £)mfo(lning , naar Det fun i minDjie 
ffflaaDe fanD tiene ril nogen £)ph>éning I Den minD|te ®^el af QJiDenjfaberne. 
^t>aD De anDre for ncrrt)crrenDe$?:tD giængfe@prog i 2:atariet4mgaaer, Da ^a^e 
De s>d minDre 5Ji)tte i |)enfeenDe til 0^ , men bor Dog ep alDeleé forbigaae^ , aU 
ler^elDfl Da jeg iffun forlanger, at Den Der nøpetjtl BnDerf$^ge^ore2inriq^itæter> 
efter feer l)^>a& Lexica og Grammairer Der finDe^ i Dem, for ai fu, l)Mmdt 
Dere^ OrD fomme o\>ereené meD ^ore gamle iftoxU^i @prog^, øg fornemmelig, 
m Der er nog^n Sig^D i Dere^ Syntaxi og i^ore^. Det fanb let ^enDe fig, 
at nogle DrD i toenDe ganDjfe fra f)inanDen aDjfilDte ©prog fanD fomme o'om 
ten^/ men nogenlunDe, og enD mm n&pe Sig^eD i Syntaxen, fanD ep fore* 
fomme, uDen imelkm @prog og^olf af een ©tamme* COJen i)ct \ma jeg biø 
flage, at man uDi aDe Dife $Jatari|f e ©prog fatte^^ De for!ioDHe|>aanDbøger. 
®og I)at>e Bayer og Strahlenberg nogenlunDe føgt at aft)ielpe Denne SKangel 
g)«rfom Det gamle ©cpt^ijfe ©prog enDnu m tWmti, fadfunDe man temme* 
gi 3 itg 
