19 
[)a w 5:tt) til Dette gorei)a\)cnt)c, t)ce(é 03 gcpHg^cD til at forjTaff^ mig De 
fonioDmSubfidia, 09 enDcIi(^ nogen / enDjTimit ringe ^unt)|fab i en S)eel af 
fce forneDenjle ©prog. ?]f ^^egcr, faat)it)t jeg fanD oiHÆommC/ ftrc^bev jeg 
at uDjinDe ©pvogeneé ©eneafogie ; men at iiDar[)ei)De og uDgi\)e et Lexicon 
Harmonicum Lingvarum Afiæ & Europæ, blmt ep een S^anD^/ men f)Cle 
(<^ite ©æljTaberé fovecneDe ^ccefter^ 21vbepDe i et@C3?cuIo. ?S)Jen fiDen min l^pjl 
og SIttraa er ti{ t)ifle ^ing^ Da agter jeg at giore, l^^aD fom flaaer i min?5lagt, 
og iM( !)olDe mig noéfom belønnet for mit 2{rbet>De/ om jeg tffun uDftnDer eeu 
cenc;^^ @4nDl)eD i i)ijlt)ricn t>m \5ort§o(6eé ^erfoml^, ^eD ©progene i>p(pfl. 
@anD[)eDen er efter mine 2:atifer/ faa fmuf , faa ceDef, Det maa nu i>ære en li^ 
Den eiler en flor @anD{)eD, at ingen S)lei)e, ingen SSefojtning er for flor for at 
ftnDe Denne rare (Sfat. ^i|lorienaf ^iDenjf aber og. il'mif^er logrer oé^ at mange 
©cecula lyau oft^ [)aiH Umage meD at bringe t mange ^Jing SanDl)cDen frem^ 
og at fom ofu^ De forrige $ii)eré ^ilDfareifer f)a\)e tient til at opDage ©anD^e^ 
Den for De efterfelgenDe ©(ægter. 3 i^anjf efige 2ing f)ai>e t)i ofte De ©amieé 
Q3iIDfarelfcr at taffe for \)ore CpDagelfer* ©crfom jeg Derfor (TulDe t mit fo'. 
pe^a^enDe (gfrift reent t^ilDfare, fom jeg gtenie tilflaaer let at funDe (r^e, faa 
tjil jeg tf tun øni?e, at mine <2Bi(Dfarelfer maa tiene til at bringe ^ftertiDen paa 
^^gtigere @por; ©tig 3:anfe opmuntrer mig at bliioe v>cD i mit gijrfat, 
€fterat jc^ faaleDeé i&ai^er betragtet De QJanjTeltg^eDer, fom m^De (Den 
gamle ®an{!e og "JRorffe »éiftorie af éprijgene, er Det nn 3^iD at jeg om\)epec 
Dem, fom ?Konnmenterneforaarfitge. ^eD iSRonumenter forftaacr jeg fornem^ 
mellg gamle ^cnge , og gamle Snfcriptioner, faa og gamle 5Si>gninger; og 
j?ere faaDanne ^i^ig. ^cn fioen Der f}oé oé ep finDeé ^|ienge, faa gamle, at 
man meD nogen Q3ié[)eD f anD [)cnfere Dem til De l)eDcniTe ?:iDer, faa \)il je_g forjl 
betragte gamle Snfcrlptioner, af {)\)i{Ee enDecl pnDe^ i^Jorge; men flere i ©an^^ 
nemarf , og De allevfJefte i @\)erri9* ®e S)anjFe og 9?orfPe ^)am Wormius 
tiDgiDet, enDiTront Der, fcerDete^ af De forjle, finDeé enDDa langt Pere, fom Meyer 
l^ainr fanfet, men enDnu epere fomnefor Spfct. ®e @t>m)Te ere fornemmelis 
tiDgi\)ne af Bureo, Verelio, P€ringfkiGld, OIao og Andrea CeIliG,enDi?ionc 
feer og flaae mange tilbage, fom ep cre befienDtgiort^^ t>eD S:rpffen. ©e 93og- 
fiamf fom finDeé paa Dem, EalDeé D^tinijfe, og er ©proget 9?orDi(f , og Det 
famme fom atminDelig falDe^^ Det ^jlanDjfe. S)Mnge af Diffe 3luni{f^ Snfcn'p^^ 
^ttonerere, enDog af fiore Antiqvariis itefle meget forfeme, i bt^or flor Umag 
Wormius i fin Litteratiira , og Verelius i fm ManuduÆo ad Runographiam 
enD ^a^e giort ftg for at forflare, ^»ilfe De ^ogfla\)er ere, fom t)cD alle fore^ 
fommeuDe SRorDijte 9vuner betegnet* Slarfagen f)erti( er, DeeB ©teneneé 
fce, ^mxim Diffe 9^uner ftaae gravene, faa at Siunerne ere paa mange 
