i flf ifiibe tm qamk S)anf?e ^Xot^t giftede- 25 
fccune ^ofl cnt) mitiDce Sftcrreming / 09 tvoer jcg neppe, at man fan frcm\)ife 
OflDrc S)Jonty cnD af ^oug Sverre, fom DoDe 2ivU' 1202, cnDjFieut jeg Derfor tf fe 
nagter/ at jo bcmelDte Dvige ^av>er f>aDt cgcu iDx^nt tilforn, gva Knud Deti 
©core af [)a\>e t>i næjlcn ?DiOHt af l)m ifonge i ©annemarE, ^v^oraf De celDjte 
ere prægeDe paa begge ©iDcr, De feenere DerimoD iftun paa een, ogfalDeDe 
Braéleacij l)y\ih forjl, fom Den IcerDe Sperling ^ai>cr btmit, bUi>e jlagnei 
€ngellanD af Henrico L fom DøDe 1 13 5 , i 3^t)D|l(anD i ^ei)fer Lotharii t;iD, 
og i 5!)anBemarf formoDentlig f^vjl inDforte unDer WaldemariilERcgtering. 
allerfeencfre Stenter ere igien pvccgcDe paa begge ©iDer: gra De celDfte 2:iDet: 
af ^a\>e^ ingen ^obber^SJonter. ^ongNicoIao;^ fom DoDe 1134/ tift^n^^^ ^^^h 
loorpaa flaaer et flon N. ®e alD(le DerimoD ere af purt (gofo/ men jo mere 
t^et nærmer fig De npere SiDev, jo mere blir>er ^mtm blanM meD bobber/ og 
tilfiDjl n(x{m\ pur .bobber, fem Dog ffulDe gielDe Det famme, fom De anDre Det 
\)ate af jtnt ©oio; |)v>oraf Det og øommer , at s>i faa faa af De goDe ^en« 
ser Der b!et>e jlagne i Knud Den @tore^, @^oenD<Slint[)fon6/ og toD Den 
*pc!ligeé ©Der, faafom De i De feenere ^iDer cce blegne omfmelteDe/ ogfor^anD« 
ieDe til jTet ^out 3 »^^ffe miDleve 3:iDer t>av Det og / at 93ifperne og ©tceDei'^ 
ne tilegneDe fig S5^onte?9lettig^cD, feee: De mange ?3^onter meD ^Sifpevé 
58ilkDe, og at man faa ofte jiuDer ©tæDerneé %aiMie paa De 3:iDer^ ^enge. 
©ulD^S^ont f)av)eé et) fra De SiDer, men Den tilligemeD @o(^''!Konten^ §oibe^ 
fcring maa tililt'iiveø Den OiDenborgjf e ©tamme. D^eralt maa man tililaae 
at ^ore ^Konter / at fige De ©amle, (t\)i jeg l)anD{ec t Dette f)e[e ©fnft iKun 
om gamle 3:mg O uenef un liDet til ^i(lorienit> Oplpéning, t^i ^i^erFen ere De, 
fom De1Xomet(¥er tiagne paa t)ijTe fiore ^ilDragelfer, c\) f)clkv pnDeé $lar!(?tal 
paa Dem, og fom oftejl et) f>eKer ^ongené 9?a\>n, unDer fRegieriug Dt 
ere jlagne, og naar Det enDDa finDeé, Da iffun gemeenligen Det forfle 'Sog|tai> 
•af yimt S)a Der nu i)au t>cevet mange af Det ^^a^n, @\)enD/ £nuD, 
^alDemar/ €rif , faa er man ofte ganD(fe uim^, til ^t^ilfen i OtDenen af D^t 
%}am man j!al fjenfare Dem, [)i)i[fet fom oftejl gior i ^JiDen SorjTiel af meere 
enD eet Sæculo, ^^en t f)t>or vinge i |)enfeenDe til ^i|iorien, cnD 9?t)tten af 
^ore S)tenter er, faa er Den Dog nogeii, og Da maa man befiage, at ingen f)atier 
^inDnu mil Den, ja et) engang til gaoné befienDtgiovt en rigtig (Samling af Dem, 
*1lufne i bobber. Det Bircherod l)a\)er uDgi^et, er langt fra iffe tiljtra:?^ 
feiigt, og paa mange ©teDer urigtigt, f)\)ormeD jeg Dog ep \)rl betage S)lanDen 
Den billige 3loé , fom tilfommer l)am , forDi i)an for jt i faa \}an> clig en ©ag 
i^mt bruDt 3fen. Dg Da faaDanne gamle ^Kønter, fom gemenligen ere 
fmaa og uanfelige, let bortfomme, faa \)ar Det at e^njTe, at nogen lætD 
øg flittig ^anD ^ilDe paatage fig at beijfrioe bem paa famme ^iSlaaDe, 
ifom 1^ Bianc t)mx giovt meD De §ran(fe, l)m f)C\n fovnemmclig meD 
utvolig 
