^^ø)mx M faateSeé til SnDe fcragt Optegndfen af De formm|te @fvr- 
feentcr, fom befiDDe i alle ©de af \)ot gamle ^iiimt, l)maf mi)m kttt- 
lig fan fee, ^^or \?tt)tIoftigt et SfrbepDe Det itiaa \)cete gvunDigen at jjrt\)e t>Dt: 
^ifiorie, baaDefovDi *f)ie{pe''S)?iDlevne Dertil mnafo^geé i faaDan uenDelig SKceng* 
fce af aDffiilige 5Si)gei\ paaaDjfillige Sprog 09 i aDjTiOige Q5iDenf!aber, faa 
eg, og Det fornemmelig, forDi faa mange ja De Pejteaf \)or ^ijlorieé færDele^ 
•farter ere ^iDinDtil fan utiOlro^Efeltgen af^anDleDe. '^txtU fommer De a!min# 
fceltge g^ligter, fom, paatigge ent)W ^i|lorie(fri\)er, og fom gim »g5ij^orien^ 
©Eri\)ning faa t»anj?elig, at jujl i Denne ^iDeni?ab l)atrci? maajfee Derfor De fcer-- 
rejieret goDe ©fri^oter, nemilig Spjt og grimoDig^eD til at fige ©anD^cD, og 
pm[)U for at fere en tpDelig , fti)DenDe , fort og bel^agelig @tiil. S)e fiorjle 
S}Jen|lre iblant De gamle: Thucydides, Xenophon, Polybiusj Cæfar, Sal- 
luftius, Livius, Tacitus, Plutarchus, og iblant De m;ere: Thuanus^^ Giiic- 
ciardinus) Davila, Rapin, Biinau maa Derfor (æfe^, ot)er\)epeé, efterfølget, 
fertil maa føi)et, at en retjfaffen Hiftoricus maa frem for alle S:ing befiDDe 
fior @fionfom|eD og \)ære meget t>et Drer>en i Srtttquen* UDen ^M)ilofopf)iett 
og nogen ^unDffab i ©cometrie fanD og ^t>erfen^an/ eller nogen, i f)v>aD Q3i^ 
DenfFab Det enD \)cere maa, tcenfe grunDig og tT;Mki, ^^eD §liiD maa ^an Ija^. 
u (tuDeret ^olitiquen og Jus publicum , og færDeleé nøi)e git^e 2Jgt paa De for^ 
rige og Diffe 2:iDeré ?Kenne)ler6 ©taté QJiDenjTab. UDI Jure Naturæ og ?9Jo* 
ralen maa l)an ligeleDeé wx^ Dre\)en, for noi^e at Funne af\)et)e Deret ©lernin^ 
ger, fom ^an bejlrtoer. -Og Da l)an for en (lor S)eel l}am meD ^rige at be* 
pille, faa maa ^an ep ^eller ufpnDig i Den gamle og npe ?9}aaDe at fore 
^rig paa, iaa\>i\ til SanDé fom til ^anDt. 3 ?9}angcl beraf I)a\)er Den uDo^ 
jielige Grotius i fin ellert treffelige |)ollanD|?e ^iftorie mcerfeligen I}erir' 
t)i \)ilDfaret. !S)^en Da Commercen, ginancerne/ !S)^anufacturerne, gjiDenjfa^ 
bernet 5:i!ftanD , Sot^ene, ^onjlernet grem^e):t, fKeligionent ^ejfaffen^eD, og 
mere faaDant uDgiere Den \)æfentligfte. Den npttigfi^, Den be[)ageligjte ©eelaf 
^)ifl;orien, faa maa l)an frem for alt alDelet tf fe v^ære u erfaren i Dij]*e ^Jing* 
3eg r>eeD ^el, at om man efter alt Dette \)ilDeprø^>e enDx^gDe allerbeDftev^ijlorie^ 
ffrivere, jfulDe man finDe aDSfilllgt ^ot Dem at mangle, faa og at Den egentlig 
faa falDte »^ijlorie fornemmeligfl ^a^er Res geftas til Øpemærfe, og at Dean'' 
fcre farter gemeenligjl bejfri^et ^^er for fig; men jeg ^eeD 09, at iDIangelpaa 
^unDjf ab i nogen af DijTe ©eele giør, at Den beDlTe ^ijlorie Derfor ^at>er fine 
5>letter, faafom alle 3:ing, alle ^iDenjfaber, al ^unD(Tab \)mt cn nøt)e ^ou 
binDelfe meD t)inanDen/ og Det DetuDen er beDfl: at forDre Det mefte, og Det Ijmy 
cjle. Da Den menniifdigeUfulDfommen[)cD Dog afftg fefø \?el l)inDrer fra at naae 
pet. ^gr Det mueligt, ^nll^De jeg og gierne at aftfv(?ffe De mange 
^ mm 
