56 Om ^eng Valdemar ifte f)ar giDct 
fceel af ^ong Knuds ^orot&mnger, fom re8ietet)e ferenb I)ané ^SroDer Valde- 
mar Den 2Den / ^x^ int>føt:te I Sunonls Doetfættelfe. §or Det 3 Die at Den 3pD'. 
(!e 2o\), fom Den fiDfle/ D\)er9aaev Den ^faan(Fe og ©tceUanDj^e t ^illigbeD og 
^uIDfonimenl)cD, i f<xc i ^toceftené ?S)JaaDe» ^et fer|l:e 93et)iié fan gierne gaae 
uD; tl}i enD(!iont Den 3pD(fe go\) b(et> giort efter Sunefens S)eD, fom le\)eDefot 
UfFo, eller rettete at tale, t)ar Stfebifp forenD ^an; faa loD Det ftg Dog meget 
t)el giere, at ^ong Valdemar Den iDen ferft funDe ^um Den ©faanjfe 
cg ©iællanDife So\>, og Anders Sunefen Derpaa r)a^De ot^erfat Den ©EaanflPe 
paa Satin, og at famme ^ong Valdemar aUiget>el fiDen efter Sunefens ®oD 
DeD Uffonis |)ielp ^ar Icp^et f tbe Den SpDjTe £ot); fom man v>eeD, at Anders 
Sunefen iffe er DoD fe^renD i228t (Chron. Selandiæ p. 56.) og i Det minDjle i 
20 2(ar f)ar Dceret €cfe"-5Si(fop unDer ^ong Valdemar Den aDen^ Dvegiering, 
t)a baaDe ^ong Valdemar, ferenD Andreas frafagDe ftg Scfe-^SQifpeDommet, 
fan ^a^e l)m ^iiD hof til at laDe Den ©faaniFe ogSiællanDjfe So\) forfatte, og 
SrfebitTopen Andreas til at foette Den ©faanjfe £0^ o^er paa Satin. 3ffe ^el^^ 
ler tcoer jeg at Hvitfeld ^eraf [)ar 'oiM tluttet noget t)iDere, enD at Den ^faan^ 
(!e So^ ev (Tre^^en, forenD Den^t^DflPe, fom man fan (Tutte af SeDicationen af 
C I. ^ijTorie, l^^or ()an figer, at A Sunefen iffe funDe i)au uDfat Den@faan^ 
jfe go'i) pqa Satin, uDen Den s>at gtort tilforn: gor faa\)iDt fiaaer ^ev>tfet fa|l, 
men btbm^ Dog iffe, fiDen De 2 anDre legge^ til. ^oaD De 2 fiDfte ^et)ifec 
anbelangcr, naar famme iffe brugeé til anDet, enO til at legge for Skagen, at 
VaMemar Den ani)m iffe fanD oære forfatter af Den ©faanjfe og ©iellanDtfe 
£oD, fimt at Den ©faanife Sot> i Det minDfte maa wn uDgitjen, føcenD De af 
Anders Sunefen paa beraabte ^ong Knuds gorocDninger, for faat)iDt ere De 
iiDen S^oDftgeife grunDige og goDe. S)^en Dect)eD bor man og laDe Det.beroe.. 
^il man pDermere jlutte Deraf, at ^ong Valdemar Den ifte l)av giorbt Dejt 
©faanjle pg ©iellanDffe So\>, Da gaaer ©lutningen t)iDere enD ^Se^ifcrne* 3f* 
fe Defio minDre ^ar t>preé berommelige Hvitfeld nOen 3;^i\>l af Dette giort ftg 
ten ©tuCKing, at Den (^faanffe og ©iællanDife Sot) maa Q'mt af ^ong 
Valdeniaro imo. ®og fan jeg iffe anDet troe, enD at Hvitfeldt maa \)C{U 
l)m nogen anDen ©runD for ftg, naat ^an uDirt)ffelig fallfcetter Det 2iar 
^'oim v>eeD, om &^n iffe ()eruDi ^ar lagt ^ixh-^imn ttl©runD? 3 vf)enfeenDe 
til Den ©ienanDffe Sot) i pet m.inDfte l)ar jeg Den iKiétanfe; at Dette Siarétal ec 
bkun fat paa ©rtinD af ^irfe''Sot)en, fom jeg ret itm ffal erinDre. 5jt Den 
©faanffe ^ir!e>So\) er (Fce\)e!t n62 , Det \)iDner Hvitfeld i fin ^renifepag.ios. 
£)menD(Tiont Den celDfie Codex v>i bar af Den ©faanffe So\), Det tjpperligeS^o* . 
nument, fom\)oreé beremmelige Ole Worm bar efterlaDt , ligefaa liDet \)eD 
^itfe'.So\)en, fpm \)eD Den \)eicD|Iige bcir noget Slarétal, iffe beller Den gamle 
^aanDffrift af Den ©faqnjfe ^irfe-^DJet paa Um\)erfit(?tet$f^iblipteq^e, faa 
